722 
som hafva ett tydligt yttre barklager, äfven sl. Rhamnus, 
utan att likväl fästa sig vid deras bastbildning. San i o (Berl. 
Jahrb. 2 Band. 1 Heft. pag. 87) omnämner äfven R. cathar- 
ticus, men med afseendet uteslutande fästadt på bark¬ 
bildningen. 
Undersökes barken af en årsgren af R. catharticus 
vid början på sommaren, så befinnes den utgöras af följande 
lager: lmo Epidermis, bestående af rundadt aflånga, på 
stärkelse särdeles rika celler; 2<lo ett periderma af ännu en¬ 
dast några rader tafvelformiga celler; 3 tio det yttre bark¬ 
lagret, hvars yttersta cellrader utgöras af något mera tjock- 
väggiga och långsträckta celler (Scbleiden’s aussere Rinden- 
lage), det inre deremot af kortare samt mera tunnväggiga, 
rundadt kantiga, klorofyllförande celler; 4*o bastet eller den 
sekundära barken (Hanstein), ytterst bestående af tvenne 
rader något långsträckta celler, på hvilkas insida ligger 
prosenchym eller de egentliga bastcellerna. I de båda yttre 
cellraderna (hvilkas celler sannolikt motsvara Nohfs Gitter- 
zellen, oaktadt jag ej hos dem lyckats upptäcka den för 
denna cellform egendomliga strukturen af cellmembranen) 
iakttages ett eget slag af korniga bildningar, som på ytan 
äro besatta med små nållika taggar, och som vid behandling 
med Jod och Svafvelsyra antaga en gul färg. Dessa bild¬ 
ningar, som jag föröfrigt anträffat i mängd inom barken af 
ett stort antal växter, synas vara identiska med de af 
Schl eiden (Grundz. 2 pag. 159) omnämnda med kristaller 
beklädda stenmassor, som denne författare anträffat i 
epidermis-cellerna af Justicia samt i barken och märgen 
af Eranthemum, liksom de äfven fullkomligt likna de af 
Hartig beskrifna och afbildade »Sternkötper» (Pflanzenheim 
1858, Taf. IV figg. 3 e—h och 19 g). 
