neria, Lilium tigrinum m. fl.). Det andra slaget omfattar 
dels sådana knoppar, på li vilka den nedre delen af stammen 
starkt uppsvällt och sålunda visar sig skarpt skild från sin i 
ett knopptillstånd hvilande spets (ex. Sagittaria, Potamo- 
geton pectinatus, Ophrydeæ, Solana, Ullucas) dels 
dem, hvilka affalla tillsammans med den uppsvällde stamdel, 
på hvilken de uppstått och hvilken stamdel egentligen till¬ 
hörer förra årets vegetation (ex. Crocus och Gladiolus-arterna). 
Till det 3dje slaget höra de knoppar, hvilka före sin utveck¬ 
ling hafva från moderstammen utgående adventivrötter, som 
innehålla den erforderliga näringen och tillsammans med 
hvilka de derföre lossna från moderväxten (ex. Ficaria). 
Inom dessa slag af knoppar kan man utskilja enåriga och 
fleråriga — det vill säga sådana, ur hvilka redan under 
första året blombärande plantor framkomma, och dem, för 
hvilkas utveckling till blomma och frukt flera år äro be- 
höfliga. Det är i det följande endast tal om det sednare 
slaget. 
Till utgångspunkt väljer jag groddknopparne af andra 
slaget, hvilka afskiljas från växten tillsammans med en upp¬ 
svälld stamdel, nemligen de med tuberidier fösedda, under¬ 
jordiska knopparne af en Orchidée, Himan taglossum 
hircinum, hvilkas utveckling blifvit på ett utmärkt sätt 
utredd af Fabre (Annal, des Sciences nat. 1855, pag. 253). 
Men då denne författare endast behandlat de äldre utveck- 
lingsstadierne, måste jag för att kunna framställa en total¬ 
bild af denna växts utveckling kombinera hans iakttagelser 
med lrmisch s förträffliga undersökningar öfver Orchideernas 
groning. Denne sednare har visserligen icke anfört några 
speciela undersökningar öfver groningen af ifrågavarande 
växt, men den torde med sannolikhet kunna antagas till 
sina allmänna grunddrag öfverensstämma med groningen hos 
