50 
gen anden, drog Europas Opmærksomhed hen paa Norden, 
der ved sine udstrakte Undersøgelser over Dyreformernes 
Udbredning i Havet og særlig i dettes store Dybder knyt¬ 
tede, saa at sige, nye Baand imellem Zoologien og Geolo¬ 
gien, og som ved sine klassiske Forskninger over de lavere 
Dyrs Udvikling har gjort Havet langs Norges Kyster til 
en klassisk Jordbund for Zoologien. — Naar jeg gjentager 
Axel BoecksNavn, da er det, for at minde om, at denne 
yngre, dygtige og arbeidsomme Naturforsker, om hvis uven¬ 
tede Død først for nylig Budskabet er naaet til os, hørte 
til dem, der med den største Interesse deltog i vore 
Sammenkomster og havde varmt sluttet sig til dem, deri 
følgende en høit agtet Faders Exempel. — Der er dog i Aar 
endnu indtruffet et Dødsfald i Christiania, der særlig i vor 
Forsamling maa mindes, den navnkundige Opdager af 
Jordklodens magnetiske Poler, Professor Christopher 
Hansteens Død. Vistnok har han paa Grund af sin høie 
Alder og af Helbredshensyn ikke i tvende Decennier kunnet 
tage Del i de skandinaviske Naturforskermøder, hverken i 
sit Fædreland eller i Brødrerigerne; men den Eet, hans 
dødelige Bortgang har til særlig at mindes ved vore Mø¬ 
der, er derfor lige uvisnelig, saa stor og indflydelsesrig har 
hans tidligere Virksomhed været! Han var det sidst affaldende 
Blad af hint mægtige „Trekløver af Opdager e“ : J. J. 
Berzelius, H. C. ørsted og Chr. Hansteen, der alle 
i Forening og hver for sig i en hel Menneskealder kastede 
en saa herlig Giands ud over Norden. Dyrebart være os 
disse Mænds Minde ! 
Beder jeg Dem, mine Herrer! med den samme Stem¬ 
ning at gaa tilbage til vort forrige Møde her for 13 Aar 
siden, da vil allerede det, at De i Dag fra dette Sted hil¬ 
ses Velkommen af mig, minde Dem tilstrækkeligen om, 
hvor mange af de Mænd, der vare de ledende ved vore 
tidligere Sammenkomster her, Døden har bortrevet fra os: 
Geologen G. Forchhammer, Oldforskeren J. C. Thom¬ 
sen, Fysiologen D. F. Eschricht, Hospitalsoverlægen 
