52 
dre, at saa mange Yngre have givet Møde ved denne Sam¬ 
menkomst og sluttet sig tilos. Til Eder, I Yngre i denne 
Forsamling, føler jeg mig derfor opfordret, inden jeg slut¬ 
ter, -at udtale et særligt Velkommen! Det rettes til Eder 
fra os Ældre i Almindelighed, der se hen til Eder som 
de naturlige Fortsættere af vore Arbeider, men som ogsaa 
haabe og vente saa meget mere af Eder, som enhver efter¬ 
følgende Generation kan bygge paa Forgjængernes Frem¬ 
skridt og lade sig veilede selv af disses Feiltagelser, og 
saa meget .mere, som Eders Studier og Forskninger ere un¬ 
derstøttede med rigere og fuldkomnere Hjælpemidler, end 
dem, Eders nærmeste Fortid kjendte, saa meget mere en¬ 
deligen , som I nu ere langt flere Arbeidere paa samme 
Mark, og, saa at sige, dagligen blive flere, og derved ogsaa 
mere gjensidigen og flersidigen maa paavirke hverandre. — 
Men det rettes tillige særlig til Eder fra Den, der her har 
den Ære at føre Ordet, og som, idet han ser tilbage paa 
de tre Decennier, i hvilke han har deltaget i de skandi¬ 
naviske Naturforsker møder, med Glæde giver disse det Vid¬ 
nesbyrd, at han som Yngre i dem har stiftet de for hans 
Studier mest frugtbringende Bekjendtskaber og i dem slut¬ 
tet Venskaber, der for Livet have været ham de mest dyre¬ 
bare. Gid ogsaa I engang i Tiden maa kunne udsige om 
denne Forsamling, at den har havt vækkende og frugtbrin¬ 
gende Betydning for Eder! 
I det Haab da, at denne Sammenkomst i Fremtiden 
maa blive et godt Led i den heleKjæde af disse, erklæ¬ 
rer jeg, iKraft af det mig overdragne Hverv, det 
ellevte Naturforskermøde for aabnet. 
