59 
plan. Terrasserne ere Vidne om Trin eller Stod i Bevægel¬ 
sen. Derefter følger forholdsvis Stilstand. 
De findes ikke høiere op end til 600' o. H., og da den 
øvrige derover liggende Del af Landet ikke bevislig har 
ligget under Hav, og da det ikke er stimende Isbjerge i 
Hav, men Landisen selv, som har skuret paa den brede 
Fjeldryg, og da vi altsaa ikke heller nødes at fordoble Be¬ 
vægelsen, faa vi for det første ikke 480,000 Aar, men det 
Tal, som skulde svare til 600 Fods Stigning nemlig de 
24,000 Aar. 
Men hvad bliver igjen selv af de 24,000 Aar, naar vi 
nu maa fratrække .Terrassernes egne Hoider, som udtrykke 
de forholdsvis raske Niveauforandringer og kun beholde til¬ 
bage de svagt heldende, for Diet fast horisontale Terrasse- 
Overflader, som udtrykke de mellemkommende Tider med 
maaske langsom Stigning? Det bliver kun en Brøkdel, 
som Enhver kan se, der gjør sig fortrolig med Billedet af 
en af vore Dale med dens Trin — ja, en ringe Brøkdel. 
Der var endnu et tredie Slags Mærker efter en bli¬ 
vende, engang forhaanden Havstand i Modsætning til Tids¬ 
rum, hvor Bevægelsen foregik raskere, saaledes at Tid ikke 
var forhaanden til at sætte saa store Tegn. Det er S t r a n d- 
hinierne, Havbrynets indgravede Mærker paa Fjeldene. 
Gives der i mange adskilt liggende Dale Terrasser i 
et og samme Niveau, saa kan det ikke forundre at finde, at 
Fjeldranden ogsaa gjemmer Havbrynets Mærke indgravet i 
samme Niveau. Men disse Linier maa holdes ude fra hver¬ 
andre ; de kunne ikke paa ethvert Sted uden videre forbindes 
som et og samme. Thi Strandlinierne afhænge kun af 
Havfladen, Terrasserne derimod baade af Havfladen og af 
det gjennem Vasdraget nedbragte Materiales Mængde. 
Strandlinier ere for 30 Aar siden grandskede i Finmar¬ 
ken af Bravais. Bravais og efter ham Andre holdt ikke 
Strandlinier og Terrasser tilstrækkelig ude fra hverandre, 
men trode at kunne forbinde disse forskjellige Mærker 
paa flere Steder ved en og samme Linie, som derved enten 
