74 
Det laa derfor meget nær at tænke sig, at der ker 
kunde være foregaaet en Hævning i'den sidstnævnte Linie, kun 
er det i høi Grad paafaldende, at Hævningsfænomenerne da 
maa være foregaaede paa Punkter af forholdsvis ringe Ud¬ 
strækning, men adskilte fra hinanden ved Mellemrum paa 
4, 7, 6 V 2 og 2 V 2 Mil, uden at der i de mellemliggende 
Partier spores nogen Indvirkning af Hævningen. Jeg vil 
senere faa Leilighed til at komme tilbage hertil, naar jeg 
har omtalt de geologiske Forhold i Møens Klint, der bedst 
egne sig til at give Oplysning om Aarsagen til Skrivekrid¬ 
tets eiendommelige Optræden i denne Del af Danmark. I 
Møens Klint kunne vi nemlig kaste et Blik ind i det In¬ 
dre af hele Kridtmassen, der her er gjennemskaaren paa 
en Strækning af 3 A Mil langs Kysten, medens det ikke er 
os forundt at anstille lignende Undersøgelser paa de to 
førstnævnte Punkter, hvor intet Profil er blottet paa Grund 
af deres Beliggenhed inde i Landet*) 
Det er dog ikke min Agt her at gaa ind paa en de¬ 
tailleret Beskrivelse af alt, hvad der angaar Møens Geo¬ 
logi, som er mer eller mindre udførlig behandlet af flere 
Forfattere**), men vil indskrænke mig til en Side deraf, 
nemlig de der iagttagne høist eiendommelige Hæ vning s- 
*) Hvad de to sidstnævnte Punkter paa Riigen angaar, da har jeg se¬ 
nere havt Leilighed til at gjøre mig bekjendt med de der væ¬ 
rende Leiringsforhold, der i det Væsentlige ere de samme som 
paa Møen, 
**) Forchhammer „Om de geognostiske Forhold i en Del af 
Sjælland og Naboøerne' 1 i K D. Videnskab. Selskabs naturv. 
og math. Afh. 4de Række II. S. 269 (1826), og i „Danmarks 
geognostiske Forhold" 1835. S. 67. 
Lyell undersøgte Møens Klint 1834 i Forening med Forch¬ 
hammer, og meddelte Resultaterne i „On the Cretaceous and 
tertiary Strata of the Danish Islands of Seeland and Møen." 
Transact. of the Geol. Soc, of London. Ser. II. Vol. V. p. 
243. 
