76 
Puggaard mener endog, at dette 400 Fod linie Parti 
maa være sammensat af mindst 8 store Kridtblokke*)* 
Man ser nu baade i den nordlige og sydlige Del af Kridt¬ 
væggen flere zikzakformede Flintlag end tidligere, de store 
med Sand eller Ler udfyldte Revner have en noget foran¬ 
dret Retning, og de saakaldte „Klintekongens Huler“ ere nu 
lavere nede og have en anden Form**). Hvad der dog 
især har Betydning er, at, hvis nogen maatte være tilboie- 
lig til at antage, at de i Kridtet iagttagne Forstyrrelser 
hidrøre fra tidligere Skred, haves der her et fuldgyldigt 
Bevis for, at denne Forklaring ikke kan finde Anvendelse 
paa dette Kridtparti, der oven i Kjøbet er det største i 
hele Klinten. Nedstyrtningen skete paa en saadan Maade, 
at der paa den nu blottede Væg ikke efterlodes noget al 
de nedskridende Masser, og er altsaa et nøiagtigt Profil 
af hele denne Kridtklints Indre. At der paa andre Steder 
til forskjellige Tider kan være foregaaet Nedstyrtninger af 
Kridtmasser, der kunne give Anledning til Feilslutninger, 
kan vel ikke nægtes, men det er ikke vanskeligt at kjende 
saadanne Skred, naar man først er fortrolig med Klintens 
Naturforhold i Almindelighed. Navnlig kan man i alle 
lodrette Vægge, som naa heltop til Overfladen med Profiler 
baade lodret paa og parallel med Kysten, — og af dem gives 
der ikke faa — let overtyde sig om, at Lagenes forvirrede 
Leiringsforhold ikke kan forklares paa den Maade. 
Bøiede og forskudte Lag ere, som bekjendt, ikke 
sjeldne. Enhver Geognost kjender de smukke Profiler fra 
Norges Silurformation baade ved Christianiafjord og Hols- 
fjord (Tyrifjord), hvor Kalkstenene og Skiferne ere overor¬ 
dentlig tydelig bøiede i store Folder. Ligeledes er Lage¬ 
nes Forskydning meget almindelig, som f. Ex. i Kulforma- 
*) S. Puggaards ideale Profil. Pl. IV. Nr. 27 — 34. 
**) Forskjellen er endnu større, naar man anstiller Sammenlignin¬ 
gen med de af F o r c h h a m m e r og L y e 11 i 1834 optagne Profiler. 
