77 
tionerne i Skaane saavel som i alle andre Lande; men 
paa intet af disse Steder er Fænomenet sammentrængt 
paa saa lille et Rum, og Forstyrrelsen gjentaget, man kunde 
fristes til at sige, saa uendelig mange Gange, som her 
baade i Henseende til Lagenes Bøining og Forskydning. 
Paa -Gen Wight er der vel Forstyrrelser i Kridtformatio¬ 
nen, saa at Lagene, fra at indtage en vandret Stilling, gaa 
langs en Linie fra G. til V. over til at blive næsten 
lodrette*), og enten har Kridtet der været underkastet en 
Hævning, eller det Nord derfor liggende Parti en Sænk¬ 
ning ; men i ethvert Tilfælde har den Forandring, der her er 
foregaaet i Lagstillingen, en ganske anden Karakter end 
paa Møen, saa at der aldeles ikke kan anstilles nogen Sam¬ 
menligning mellem disse to Lokaliteter. For at anskuelig¬ 
gjøre Forstyrrelsen i de oprindelige Leiringsforhold i Møens 
Klint, skal jeg anføre nogle enkelte Exempler af de mange 
derværende interessante og instruktive Partier. 
Yidskud, Store Steilebj erg og G'raary g (Fig. 1) 
ere tre tæt ved hinanden liggende Klinter, hver omtrent 
300 Fod bred og ligesaa høi, hvori Flintlagene danne 
Systemer af store Buer, medens Midtpartiet, navn¬ 
lig i Yidskud, er voldsomt sammentrykket, saa at Flint¬ 
lagene der ligge i den største Uorden. Det Hele bærer 
Præg af at være tre store Folder, der minde meget om 
Profilerne fra Næs og Sønsterud ved Holsfjorden**) og om 
Silurformationens bøiede Lag i England***). 
I Dronningestolen (Fig. 2) ses baade i dens 
nordlige og sydlige Parti de omtalte zikzakforme de 
Lag, hvis Folder gjengive i det Mindre, hvad hine frem¬ 
vise i det Større, men desuden iagttages der ogsaa mange 
*j Bristow. The geology of the isle of Wight. 1862. S. 28 
og PI. 3. 
**) Kjerulf. Veiviser ved geol, Exkursioner i Christiania Om¬ 
egn. S. 36. 
***) Murchison. Siluria. 1859, S. 105. 
