97 
dens alt, hvad der paa et tidligere Stadium er oprevet ved 
Isens Indvirkning, er ført andetsteds hen og blandet ind i 
vort Rullestensler. I Møens Klint iagttage vi nu ogsaa, at 
Kridtoverfladen (Fig 2—4, a og a') er knust og forvandlet 
til et Lag skarpkantede Brudstykker (Fig. 4, b), hvilket 
er tilveiebragt ved en lignende Aarsag; men paa Grund 
af den eiendommelige Maade, hvorpaa Overfladen her er 
bleven beskyttet mod senere Forstyrrelser, kunne vi langt 
sikkrere antage om denne, end om hine Overflader, at Knus- 
ningen her maa være bevirket i det tidligste, eller i det 
mindste i et meget tidligt Afsnit af Glacialperioden, som en 
Følge af Isens (sandsynligvis Drivisens) Indvirkning paa 
Kridtbunden. 
De derpaa afsatte Sand- og Gruslag (c) er den æld¬ 
ste Glacialdannelse, der her kan paavises. Sand og 
Granit ere Stolfer, der aldeles ikke findes i Skrivekridtet 
eller nogen anden nærliggende Dannelse, hvorfor de maa 
være hidbragte langveis Ira og blandede paa Stedet med 
mindre Dele af den løsbrudte Kridtoverflade (Flint og Kridt). 
At dømme efter Sandlagets ringe Mægtighed og Stenenes 
Størrelse, kan den Kraft, som bevirkede Flytningen og Løs- 
brydningen af det Stof, hvoraf disse Lag bestaa, neppe have 
været videre stor. Man faar deraf det Indtryk, at Aflei- 
ringen er foregaaet under nogenlunde rolige Forhold i Sam¬ 
menligning med, hvad der fandt Sted i senere Afsnit af 
denne Periode, eftersom Materialet er ordnet i regelmæssige 
og indbyrdes parallele Lag, der efterhaanden blive mer og 
mer lerede. De faa Saltvandsforsteninger, der ere 
fundne i dette Lag, ere af stor Betydning for de her an¬ 
stillede Betragtninger; thi det bliver derved i høi Grad 
sandsynligt, at Østersøen maa have existeret allerede paa 
denne Tid og staaet i Forbindelse med Verdenshavene. I 
saa Fald maa, som foran er antydet, Overfladens Knusning, 
saavel som Tilførslen af Sand og Sten i dette Lag være 
bevirket ved svømmende, og ikke ved fast Is. 
7 
