101 
nesbyrd om. Alle yngre Dannelser, der ei kunde gjøre 
tilstrækkelig Modstand mod Isstrømmens nedbrydende Kraft, 
mangle saa godt som aldeles paa denne Side, 
medens de ere bievne mere skaanede paa Læsiden (mod 
V. og SY.), hvor Graniten dannede et høitliggende Værn, 
henover hvilket Isen blev tvungen til at bane sig Vei, naar 
Løbene N. og S. for Gen bleve den for trange. Paa 
Grund af den Modstand, som Bornholm saaledes udøvede 
mod Isstrømmens Fremskriden, pressedes en Del af samme 
igjennom det snevrere Løb mellem Cimbrishamn og Hamme¬ 
ren. Paa begge disse Punkter findes ogsaa Skurstriber fra 
NO. til SV., og Fortsættelsen af denne Bevægelsesretning 
træffer netop Farvandet mellem Møen og Rugen og sigter 
lige mod Neustadt-Bugten. 
Dette er naturligvis kun et af de mange Leier, som 
den skandinaviske Is har søgt hen til under dens ned- 
skridende Bevægelse, og, for at forebygge Misforstaaelse, 
skal jeg tillade mig at gjøre den Bemærkning, at, da For- 
maalet med dette Foredrag nærmest gaar ud paa at vise 
Aarsagen til Hævningsfænomenerne i Møens Klint, er det 
nødvendigt her at indskrænke sig til kun at omtale 
Virkningerne af den i dette Leie sig fremskydende 
Ismasse. Det er sandsynligt, at den kun paa et en¬ 
kelt Stadium i Udviklingen har existeret som en isoleret 
Isstrøm, der godt senere kan være smeltet sammen med 
andre lignende til et fælles større Isdække. 
Virkningen af en Isstrøm maa være meget forskjellig, 
eftersom den bevæger sig hen over et Underlag, der kan 
gjore en betydelig eller kun en ringe Modstand. Skrider 
den hen over Grundfjeldets krystallinske Bjerg¬ 
arter, er den der i Hovedsagen nødt til at forme sig ef¬ 
ter og bevæge sig i de Retninger, der ere den anviste i 
de store Dalstrøg. Sagen stiller sig derimod ganske an¬ 
derledes, naar Underlaget dannes af blødt Skrivekridt 
med usammenhængende Flintknolde, der ikke ere i Stand 
