125 
och hennes egendomliga skal var länge en gåta för natur¬ 
forskaren. 
Men, här ha vi ju, änskönt på ett djup af inemot 
100 famnar, en bank; en till stor utsträckning hopad 
massa af gröfre beståndsdelar, såsom sand, småsten och 
snäckskal från när och fjerran. Men här framgår ock en 
utaf dessa hafvets strömmar, som ej kan unna de i vatt¬ 
net kringsimmande, mindre partiklarna en stadig plats så 
långt som han fram stryker. Här är i så fall jemförelsevis 
ingen ro. Men här kunna icke desto mindre' helt andra 
djurformer ha sin boplats, sin näring och, såsom fiskaren 
uttrycker sig, gro. 
Massor af trälika koraller, Oculina prolifera, del¬ 
taga i bildningen af denna bank. Lifvet hos denna sköna 
skapelse har dock längesedan slocknat. Deras döda skelet¬ 
ter utgöra dock ett stadigt fäste för en djurverld, rik på 
former, om än ej på färger. Här ha vi sjöstjernor af så 
att säga andra ordningen. Här uppträder den femarmade 
Cribrella sanguinolenta än i purpur, än i orange. 
Här har en gengångare från kritans dagar nedslagit 
sina bopålar. Här sitter den lilla, äggformiga, strimmiga 
Terebratulina caput serpentis och uppfångar utaf 
de små varelser, som i täta skaror röra sig öfver denna 
bank. På utsidan af hennes skal har oftast en sammets¬ 
lik svamp funnit det mest passande för sig. De trifvas så 
väl tilsamman. Han skall ock lefva. 
Mer eller mindre taggiga ofiurer fastklamra sig här 
vid stenar och liflösa koraller. Talrika bryozoer utbreda 
sig fillikt öfver de senares ytor. Rödbrokiga Pec t en-arter 
ha. vid samma föremål fängslat sig med sina silkeslika 
trådar. Spindellika krabbdjur af slägtet Nymphon van¬ 
dra här framåt med afmätta steg, och den ljusröda kungs- 
fisken, Sebastes viviparus, med sina stora ögon, stir¬ 
rar på en verld, som ännu eger mången förm, mången lifs- 
yttring, som för forskaren är obekant. 
Yid sidan af denna bank tumla ända till 12 fot långa 
