138 
minner om palmernas. Emellan några klippblock der har 
en sådan aflagt sitt skal. Men den straxt derpå svalda 
kroppen kan numera ej framgå genom de allt för trånga 
öppningarna. Länge måste han ha sutit i detta sitt fängsel, 
ty balaner och mytili betäcka helt og hållet hans kropp, 
ögonhålorna ej ens undantagna. 
En samslägting, krabbtaskan, Platycarcinus pa- 
gurus, framsläpar här under sin bakkropp sitt väldiga 
bylte af mångtusen ägg fur att trygga sin arts framtid. 
Den svarta hulekoljan, Eaniceps trifurcus, dväljes i en, 
och den grönaktiga berggyltan, La brus berggylta, i 
en annan bergskrefva. 
Mussle-väktarinnan, den cirklad ePin note res pisum, 
har här fritt husrum inom modiolans, inom en musslas 
skal. Men straxt invid står den klumpiga stenbiten, Cy- 
clopterus lumpus, och vaktar den romklase, som han 
sjelf lagt på den kala berghällen. 
Här kringvandrar eremitkräftan, Pagurus bern- 
h ar dus, skyld af ett hölje, som danats af eller rättare ut¬ 
gjort en del af en djurform utaf en helt annan klass eller 
en snäcka. Hon kan ej vara utan ett öfverplagg. Hon 
tar det ock, hvarhelst hon påträffar ett passande sådant. 
I en skog af famnslånga laminarier ligger den väldiga 
merulken, Lophius piscatorius, på lur efter sitt offer. 
Färgen hos honom äfvensom de hudfransar hvarmed han 
är prydd göra, att han är snarlik sin omgifning; men der- 
för så mycket fruktansvärdare. 
Här framtränger plötsligt en fiskstim, men ändå plöts¬ 
ligare nedstörtar från klippans branter den glupska, men 
godmodiga sälen, Phoca vitu lina, och sprider omkring 
sig död och förödelse. 
De jättelika bladen af Laminaria saccharina upp¬ 
bära på sin yta hela verldar af sertularier, Flustræ, 
ascidier och maskar; och på de öppna platsarna uti dessa 
hafsskogar sola sig skaror af yngel utaf fisk af flerfaldiga 
slag, äfvensom utbildade, små fiskar, såsom den tvåfläckiga 
