143 
hane utaf samma fiskart, så inledes han uti vanlig lek. som 
slutar med formlig tafatt under kappränning emellan ste¬ 
nar och tångstånd. Men, då den främmande, under irr¬ 
gångar synbarligen vilseledd, blifvit bortlockad, skyndar 
husbonden i fyrsprång till den för honom käraste platsen 
af alla, för att kanske inom kort bli nödsakad att åter 
upprepa denna kamp och denna låtsade lek för bevarande 
af hem och härd. 
Skåda vi nu längs hän åt den sandiga stranden, så se 
vi der ett ofta flera fot bredt, likasom yrande band, så att 
det hela liknar stänket på marken vid ett stridt regnväder. 
Det är dock endast skaror utaf djur, men denna gång en 
ända till halftumslång amfipod, Talitruslocusta, som ut¬ 
föra denna yra dans, under det att en liknande mängd utaf 
samma art i all sköns ro gästar på och fråssar af den från 
hafsbottnen lösslitna och af vågen uppkastade men ännu 
friska bandtången, eller Zostera marina. 
Och så till sist, i den sena aftontimman, en blick 
utåt hafvets blanka spegel; och vi ha der, hit och dit krökt, 
en utaf dessa lugna strimmor, som uppkomma vid kanten 
af en framskyndande ström. Milliarder af kopepoder och 
mikroskopiska maneter ha nu uppstigit mot det lugna vat¬ 
tenbrynet, och med dem skaror utaf fiskyngel, som här 
hålla sin aftonvard. Här finna vi ock ytterst små horn¬ 
gäddor— utan horn; och hvarar, Khömbi, så föga utveck¬ 
lade, att de ännu likna vanliga fiskar. 
Här uti denna blanka strimma, som i riklig mängd 
medför döda växtdelar af exempelvis Zostera marina, af 
tångblåsor eller fjädrar vid hvilka den prydliga lepadiden, 
Pentalasmus fascicularis, allt ifrån sin tidigare ung¬ 
dom sutit fasthäftad, af växtfrön från land, såsom utaf ti¬ 
stel-, pil- och popelarter jemte skaror utaf insekter, fram¬ 
för allt bevingade myror, som gifvit sig allt för långt ut 
till sjös och slutligen der lyktat sitt lif, här, säger jag, 
finna vi ock fritt kringsimmande hummerungar af knappt 
en fjerdedels tum i längd. 
