158 
imidlertid, efter ikke liden Uenighed, er det afgjort og helt 
utvivlsomt, at det gaseuse Spektrum, Kometerne udvise, 
har været identisk det samme i de hidtil undersøgte Til¬ 
fælde. Det kan derhos ikke — ligemeget hvad der i Bø¬ 
gerne derom berettes — det kan bestemt ikke identificeres 
med noget bekjendt Stofs Gasspektrum. Dette er nu Sa¬ 
gens anden Side; formodentlig vil det vare meget længe 
endnu, inden det vil lykkes vore Efterfølgere at forlige de 
to Sider med hinanden. 
Der er rigtignok, fra Tydsland saavelsom fra England, 
siden 1860 kommet nogle andre helt udviklede Komet- 
theorier frem. Da jeg imidlertid ingen Anledning finder 
til, og heller ikke vover at lægge Beslag paa Deres Op¬ 
mærksomhed for hypothetiske Udviklingers Skyld — fore¬ 
trækker jeg at anvende de faa Minuter, som jeg endnu tør 
disponere over, for at bringe et for ganske nylig i Komet¬ 
astronomien indtruffet Tilfælde paa Omtale — et Tilfælde, 
som sikkerlig ikke er denne lærde Forsamling ubekjendt, 
men som i alt Fald er særdeles betegnende for den nu¬ 
værende, noget kaotiske Opløsningstilstand, karakteristisk 
for den fuldstændige Kaadvildhed, der hersker for Dieblikket 
blandt Astronomerne paa dette Omraade. 
Efterat den Bielaske Komet, som i det mindste Enkelte 
af de tilstedeværende Astronomer have kjendt hel, uskadt 
og udelt, pludselig og ligesom under vort Paasyn, i Januar 
1846, var bleven adskilt i to separate Dele, saas Komet¬ 
parret, skjøndt rigtignok i ti Gange større indbyrdes Af¬ 
stand, atter igjen i Efteraaret 1852. Men allerede under 
den næstfølgende, særdeles gunstige Apparition i 1865—66 
lykkedes det ikke vore vedholdende Anstrængelser at faa 
fat i dette vidunderlige Himmellegeme. Troen paa Ko¬ 
meternes, og særlig paa de periodiske Kometers Integritet 
blev da rystet i sin Grundvold. Uvilkaarlig næsten hen- 
ledtes saaledes Tanken paa deres successive „ Desintegration“, 
som en nødvendig Følge af en fortsat Deling, af en uafbrudt 
Udsondring og Løsrivelse af Bestanddelene. Ved et eien- 
