dommeligt Sammentræf i Tiden fremtraadte da netop fra 
en hel anden Kant de forste Antydninger af Sammenhængen 
imellem visse Kometer og de store Meteorsværme, som fra 
ældgamle Tider vare kjendte under Navn af August- og 
Novemberfænomenerne. — Ved et Tilfælde blev jeg den 
Forste, der i Februar 1867 ikke blot paaviste bestemte 
Fænomener af ganske lignende Natur, som i Tidsintervaller, 
der ere Multipla af den Bielaske Komets Omløbstid, vare 
bievne iagttagne saavel i forrige som i indeværende Aar- 
hundrede; men desuden lykkedes det ogsaa allerede den 
Gang, paa en, som jeg antager, fuldstændig overbevisende 
Maade, at godtgjøre den geometriske Forbindelse imellem 
hine Meteorfalds Elementer paa den ene og den Bielaske 
Komets Bane paa den anden Side. Saaledes forberedtes 
man paa det, der skulde indtræffe paa Himlen kun 5 Aar 
senere. — Atter under Kometens Peribelpassage, der ind¬ 
traf tidlig paa Efteraaret 1872, eftersporedes nemlig den 
Bielaske Komet, som ved Aarhundredets Begyndelse under¬ 
tiden endog saas med blotte Gine, aldeles forgjæves. 
Men da Jorden, de sidste Dage i forrige November, pas¬ 
serede tæt forbi Kometbanens nedstigende Knude, iagttoges 
pludselig, og — endskjøndt man i Grunden jo burde have 
forudset Begivenheden — dog temmelig uventet alligevel, 
et af de allerrigeste og mest pragtfulde Fald af Meteorer 
og Stjerneskud. Natten mellem den 27de og 28de Novbr. 
vare de store og yderst brillante Meteorer, der saas overalt 
omkring paa Jorden, i alle Verdensdele, til enkelte Tider 
ligefrem utallige, Strømmens apparente Udstraalingscentrum 
og Partiklernes fælles Bevægelsesretning faldt ganske eller 
saa godt som ganske sammen med den Vei, paa hvilken 
tilbageblevne Kometpartikler maatte ses at fare forbi Jor¬ 
den. Der kunde ikke reises Spor af Tvivl om, at denne 
Meteorregn hidrørte fra den Bielaske Komets Efterladen¬ 
skaber. 
Coelestiske Begivenheder og de astronomiske Kund¬ 
skabers fremskridende Udvikling pleie ellers aldrig at bære 
