hvilket han indledede med den Bemærkning, at hverken 
han eller hans Søn vare Naturforskere ex professo, de næiede 
kun almindelig Interesse for Videnskaben og gave sig paa 
dilettantmæssig Maade af med den. Dette havde han gjort 
siden sine Studenterdage. Han var ved at læse allehaande 
helt- og halvt-videnskabelige Skrifter kommen til den Over¬ 
bevisning, at Meteorologerne savnede et paalideligt Instru¬ 
ment til at maale Vindstyrken med; thi enhver Forfatter 
angav Styrken forskjelligt, ogalle, saavidt han kjendte dem, 
udtalte desuden, at deres Resultater kun vare approximative. 
Da han selv praktisk beskjæftigede sig med Mekanik, havde 
han derfor forsøgt at konstruere en paalidelig Vindstyrke- 
maaler, hvortil han søgte at benytte en stadig voksende 
Modstand. Han havde underkastet sine Ideer en Bedøm¬ 
melse af den bekjendte Astronom Theodor Brorsen, den 
Gang Direktør for Observatoriet paa Senftenberg i Bøhmen 
og Bestyrer for en af det østerrigske meteorologiske Sel¬ 
skabs Stationer. Denne Videnskabsmand havde ydet Ideen 
om den foranderlige Modstand sin Anerkjendelse, men for¬ 
kastet den foreslaaede Anvendelsesmaade: at lade Vinden 
løfte en Træklods udaf en Vandbeholder. Som en Følge 
af denne Forkastelse og de senere indtrædende politiske 
Begivenheder var Tanken bleven liggende, indtil han for 
noget over et Aar siden havde fremsat den for sin Søn og 
dernæst i Forening med denne udarbeidet den videre samt 
tilføiet en selvnoterende Vindretningsviser og en selv¬ 
noterende Regnmaaler. Paa Grund af Tidens Knaphed 
skulde han ikke indlade sig paa en Kritik af de allerede 
bekjendte selvnoterende meteorologiske Instrumenter, men 
overlod til sin Søn at give en Beskrivelse af de allerede 
af dem opfundne, og sluttede med at underrette Sektionen 
om, at de arbeidede paa at tilveiebringe en Elektricitets- 
maaler samt Barograf og Thermograf uden Anvendelse af 
Fotografi. 
