223 
sammansättning af ZrO 2 . 2 SO 3 + 4 H 2 O. Yid 100° 
förlorar saltet 3 äqv. H 2 0. • 
Genom såkalladt neutralt natriumarseniat fälldes en 
lösning af zirkoniumsulfat. Den hvita voluminösa fällnin¬ 
gen var olöslig i vatten och klorvätesyra. Efter uttvättning 
och torkning vid 100° analyserades saltet, hvarvid det 
först löstes i konc. svafvelsyra; efter lösningens utspädning 
med vatten reducerades arseniksyran genom tillsats af svaf- 
velsyriighet och sedan öfverskottet deraf genom uppvärming 
bortskaffats fälldes arseniken och vägdes såsom As 2 S 3 . 
Ur filtratet fälldes zirkoniumhydrat på vanligt sätt. Saltet 
hade en sammansättning af 2 (2 Z r O 2 . A s 2 O 5 ) -f- 5 H 2 0. 
Zirkoniumfosfat och pyrofösfat äro i vatten och syror 
olösliga fällningar, svåra att analysera, alldenstund de 
måste dekomponeras genom smältning med alkali eller 
kolsyradt alkali och vid zirkonjordsalkalits uttvättning detta 
sönderdelas under afgifvande af alkali och qvarlemnande af 
olöslig zirkonjord, som går genom filtrum, såframt uttvätt- 
ningen ej sker med klorammoniumhaltigt vatten. 
Som bekant uppgaf Svanberg 1845, att i zirkonerna 
minst 2 jordarter innehölles, hvaraf den ena zirkonjord, den 
andra af Svanberg kallad norjord. Dessa båda jordarter 
skulle till sina egenskaper endast skilja sig obetydligt: 
1. Norjordens oxalat skulle vara lättlösligare i oxalsyra 
än zirkonjordens. 
2. Norjordens sulfat vore lättlösligare i en konc. lösning 
af kaliumsulfat. 
3. Norjordens klorid skulle vara lättlösligare i klor¬ 
vätesyra. 
4. Norjorden skulle hafva en lägre atomvigt. 
Med afseende härpå funno Sjögren och Berlin att zir¬ 
konjordens oxalat är fullständigt lösligt i oxalsyra och då 
Berlin gnnom oxalsyra fraktioneradt fällde en zirkonium- 
lösning, som skulle innehålla båda jordarterna, kunde han 
icke hos de olika fällningarne finna olika atomvigt. 
Hermann fällde en zirkoniumlösning med en konc. lös- 
