243 
ken utfärda särskild taxa lärer väl icke kunna komma 
ifråga. 
Hvad åter beträffar lättheten för medellösa, men 
kunniga och skickliga pharmaceuter att erhålla sjelfständig 
verksamhet, så visar å ena sidan erfarenheten att hittills 
ingen särdeles svårighet egt rum för de pharmaceuter, som 
ådagalagt skicklighet i förening med flit, redbarhet och 
pålitlighet, att derigenom förskaffa sig kredit för inköpande 
af apothek, hvarföre och en stor del af säljbara apotheks- 
privilegier innehafvas af pharmaceuter, som icke haft egen 
förmögenhet; å andra sidan erfodras för apotheks förvärf- 
vande, äfven efter amorteringsplanens genomförande, icke 
så ringa penningetillgång eller kredit, dels för inlösen af 
apotheksvarulager och inventarier, dels för anskaffande af 
borgen för amorteringsafgifternas erläggande, hvilken torde 
blifva svårare att anskaffa, då ingen säkerhet, såsom hit¬ 
tills skett i det säljbara privilegiet, kan borgesmannen er¬ 
bjudas. 
Från det särskiljande, som vid personligt privilegierade 
apotheks inrättande, måste ega rum mellan apotheksmateri- 
elen och rättigheten att bruka densamma, härröra ganska 
många svårigheter och oegentligheter, bland hvilka en del 
kunnat på förhand förutses och blifvit af erfarenheten be¬ 
kräftade, men andra först under dessa apotheks verksamhet 
visat sig. Jag förbigår svårigheten att, bland många sö¬ 
kande till ett personligt privilegium, utan orättvisa mot 
någon utvälja en till dess innehafvare — en svårighet som 
redan visat sig betydlig, men som skall blifva än störra 
då fråga blir om större apothek, om hvars egande 50 eller 
100 sökande skola täfla — och inskränker mig till att 
antyda några bland de öfriga. 
Det ligger obestridligen något lindrigast sagdt oegent¬ 
ligt redan deruti, att innehafvaren af ett personligen privi- 
legieradt apothek eller dess rättsinnehafvare icke kunna få 
välja hvarken tid eller köpare eller bestämma köpevilkoren 
vid försäljningen af deras obestridliga egendom, apotheks- 
16 * 
