258 
ret tilsides. Grydens største Dybde er nemlig 3,38 m . Dette 
Maal ligesom de øvrige Dimensioner findes indskrevet i 
Tegningen. 
Grydens Indre var indtil c. 0 , 3 m under Punktet a fyldt 
med afslidte Stene, Grus, Sand og endel Slam, hvilket 
Material laa blandet om hinanden uden anden Regel, end 
at Fyldningen overveiende blev finere mod Bunden. De 
afslidte Stene have for den største Del meget fuldkomment 
afrundede ellipsoidiske Former med glatpoleret Overflade. 
Dette gjælder især de mindre Stene, af et Hønseægs 
Størrelse og nedover. De nævestore og større Stene ere 
paa meget faa Undtagelser nær af Eidets Granit, medens 
Bjergarten i de mindre er mangfoldig. Foruden samme 
Granit synes især Sparagmitformationens Kvartsiter stærkt 
repræsenterede blandt disse. Man ser Sparagmitens lyse, 
feldspathblandede, noget fedtglindsende, grovsplitrige Kvart- 
sit, glasglindsende Kvartsit med Granatpunkter, blaagraa 
splitrig Kvartsit etc., meget grovslagen Amphibo^’t (grøn 
Hornblende med endel farveløs Feldspath), smaakornet, 
mørk Amphibolit, tæt Grønsten med hvide Feldspathflekker, 
grøn, fin Hornblendeskifer, kvartsrandet, grøn Hornblende- 
skifer, fint skimrende Grønskifer (halvkrystallinsk Lerskifer) 
samt rene Kvartsknoiler. Den største Granitblok, 
der maaler 0,66, 0,5 og 0 , 4 m eller c. 0,i cub - m , synes tydelig 
at være udfalden fra Grydens øvre Del, var nedlagt i øvre 
Bund og her afslidt; en anden Granitblok maalte 0,6, 0,4 
og 0,25 m , en tredie 0,24, 0 ,17 og 0,os m og videre nedover. 
Gryden, hvis Vægge ere glatslebne, polerede, ikke stri¬ 
bede, synes at være aldeles tæt, idet den nu, i April 1873, 
Aaret efter Tømningen, staar saagodtsom fuld af Vand, 
med lidt Is og Sne øverst (indtil a). 
Grydens uregelmæssige Form og mange forskjellige 
Konkaviteter tyde hen paa, at den gravende Krafts Rota¬ 
tionsakse ikke har været uforandret den samme; desuden 
turde man i de største Blokke, som gjenlaa i Gryden, have 
et Fingerpeg til Uregelmæssighedernes Forklaring. Da 
