259 
Gulas Vande nu end ikke i Flomtiden naar Grydens 
Rand, er det klart, at dens Dannelse tilhører en for de 
nuværende Vandstandsforholde fjerntliggende Tidsperiode. 
Dalbundens Sammensnævring ved Fossen, den kort ovenfor 
samme, paa Elvens høire Side for en Del endnu gjenlig- 
gende, sammenpakkede Vold af, i Regelen særdeles store, 
afslidte Blokke, Sandfladerne i Eidets Slette, Forekomsten 
af en ikke ubetydelig Lerbakke oppe i venstre Dalsides 
Lid — berettige til den Slutning, at, et stort Vandbassin 
engang har staaet her umiddelbart ovenfor Fossen, hvis 
Dannelse vel først foregik i de Graniten tilstødende Skifer, 
men hvorfra den har ædt sig (10—40 Meter) og vel frem¬ 
deles æder sig længere og længere tilbage og skjærer 
efterhaanden dybere ned i Graniten. Dennes i Dagen lig¬ 
gende, glatslebne, flade Hvælv, og Hulningen i selve Dal¬ 
bunden umiddelbart ved Fossen, men over den nuværende 
Vandstand, skyldes maaske ogsaa for en større Del Vand¬ 
styrts og Bølgeslags slibende Kraft — mere eller mindre 
direkte; Striber og Furer ses ikke. 
Gryden tømtes ved Hjælp af Kradse og Trug, tildels 
Spade, samt Plukning med Haanden, helt tilbunds, og 
Indholdet lagdes til en Vold om den; Lag for Lag hakke¬ 
des og brødes løs med Kradsen, og foregik Arbeidet til¬ 
dels under min Nærværelse. 
Vertikalsnittet D viser Fyldningen med indtegnede 
Stene. Gryden var fuld og forhen urørt; Fyldnin¬ 
gen naaede op til c. 0,2 m under Randens laveste Punkt (a). 
Øverst var endel bitumenholdigt Sand (Jord) med mere 
og mindre forraadnet Kvist og Løv. Øverste Snude af 
den største Sten stak endnu frem herigjennem, og man 
traf straks paa en hel Del større og mindre Stene af Eidets 
Granit, de fladagtige for det meste skraat stillede mod 
Strømretningen. I de øvre 40 cm traf man ingen af 
de fuldkommen glat afrundede smaa Stene, men 
derimod optraadte indtil dette Dyb alle Stene større end, 
at de godt kunde løftes med en Haand, — samtlige disse 
17* 
