‘260 
af Eidets Granit. Endnu i 0,4 m Dybde, eller c. 0,e m under 
a, traf man de fuldkommen glatslebne Stene kun meget 
sparsomt, men de bleve efterhaanden talrigere, jo dy¬ 
bere man kom, og tilslut aldeles eneraadende ved Siden af 
Sandet, hvilket sidste paa det større Dyb syntes samlet i 
enkelte tynde Lag, vekslende med de glatte Stenes. Fyld¬ 
ningen, der saagodtsom helt fra Dagen var meget haardt 
sammenpakket, saa Kradsen maatte bruges som Kilhakke, 
var nederst ved Bunden løsere og her tillige lidt fugtig, 
medens den syntes at være aldeles tør ovenfor. 
Paa Planchen Situation I. er nu Vandstrømmen an¬ 
tydet med Pile. Graniten er her det eneraadende, fast 
Fjeld. De skraa Linier antyde Kløfter i Graniten, Hul¬ 
ningerne ere Konkaviteter i selve Granitfjeldet, glat ud¬ 
slidte, dog gjennem Forvitringen noget ru og ikke saa fin 
som selve Grydens polerte Indre. 
Granitfjeldet er her nede i Dalbunden og i Fossens 
Nærhed aldeles afskuret og nøgent, kun har Forvitringen 
givet Bjergarten en noget ru Dagflade. Der er intet, som 
dækker Granitens Overflade, hverken øverst i Vertikal¬ 
snittet B eller i Horisontalprojektionen A. Stregningen 
øverst i B skulde antyde, at Overfladen stiger og fjerner sig 
fra Snitfladen. Partiet tilhøire for Kløften k ligger i 
lavere, Partiet tilvenstre i et høiere Niveau. Det stregede 
Sted ved a skulde antyde en i Forhold til Randen lavt 
liggende, omtrent horisontal Brudflade, der stiger lidt hen- 
imod Grydens Midte, hvor den gaar ud, 
Den Graniten nærmest tilstødende Skifer er en mørk, 
finkornet Glimm er skife r, tildels rig paa smaa Gra¬ 
nater; i kort Afstand fra Graniten fører den en hel Del 
Kvartskjertier, hvori Dis then forekommer. Alle de 
større Stene i Jættegryden vare af Eidets Granit og til¬ 
høre altsaa Stedet, medens den største Mængde af de 
smaa, dybere liggende ikke optræde som Bjergart i Nær¬ 
heden men ere fremmede. 
Grydernes Beliggenhed langs med Gula ses af hos- 
