270 
med Paradoxides Tessini och P. ölandicus motsvaras i 
Böhmen af Barandes étage C; lagren med Par. Kjerulfi 
och P. Forchhammeri hafva ej blifvit funna i Böhmen, som 
också helt och hållet saknar motsvarighet till Olenus- 
regionen. 
I Ryssland hvilar på Obolussandstenen bituminös ler- 
skiffer med Dictyonema flabelliforme, under det att der- 
städes alla öfrige lager tillhörande Conocoryphe och 
Olenusregionerna saknas. 
På Olenusregionen hvila i Sverige Ceratopygekalk 
och undre Graptolitskif fer, hvilka bägge lager saknas 
såväl i Ryssland som i Böhmen, under det att den undre 
Graptolitskiffern motsvaras af Skiddaw Slate i England och 
Quebec Group i N. Amerika. Älven i Sverige saknas ofta 
Ceratopygekalken och undre Graptolitskiffern, och då börjar 
det följande lagret, Orthoceratitkalken, meden konglo- 
meratartad kalksten, som innehåller glaukonit och fosforit 
samt Megalaspis planilimbata och småningom öfvergår till 
Orthoceratitkalk med det utseende, som denna har, då den regel¬ 
bundet ligger ofvanpå de förutnämnda lagren. Orthocera¬ 
titkalken saknar motsvarighet i Böhmen. Den svenska Ortho- 
ceratitkalkens bottenlager motsvaras i Ryssland af „Chloriti- 
scher Kalk“ med Asaphus Tyrannus (de ryska geologernas, 
ej Murchisons), som är synonym med Megalaspis planilimbata. 
Mellan Dictyonemaskiffern och „Chloritischer Kalk“ ligger 
„Grunsand“ med Obolus siluricus; ett mot detta svarande 
lager finnes sannolikt i Dalarna i det konglomerat med 
Obolus, som ligger i bottnen på Orthoceratitkalken. Ryss¬ 
lands Vaginatkalk motsvarar den egentliga Orthoceratit¬ 
kalken och öfverensstämmer med den i paleontologiskt af- 
seende. 
I Vestergötland följer på Orthoceratitkalken Chasmops- 
kalk. I Jämtland och troligen i Skåne ligger en skiffer 
med graptoliter ofvanpå Orthoceratitkalken. Denna skiffer 
är mera utvecklad i Norge och bildar Kjerulfs Öfre Grap- 
tolitskiffer (Geol. d. siidl. Norwegens). Denna skiffer, som 
