312 
jeg har ladet trykke om Dvergfrugttræernes Behandling i 
Hofmansgaves Have. — Mit Ønske er, at Forsøg maa gjøres 
ogsaa af Andre og Kyndigere, for at lede til virkelig Er¬ 
faring. 
Vi Landmænd ere saa lykkelige daglig at kunne færdes 
i Guds frie Natur, men desværre kjende vi i Almindelighed 
for lidt til den. De Færreste skjelne mellem de Planter, 
hvorpaa de træde, eller mellem Fuglenes Kvidren, saa de 
kjende Sangeren paa Stemmen, og dog er Naturen saa 
uendelig rig i det Smaa som i det Store. Jo mere Grand¬ 
skeren fordyber sig i dens Studium, desto mere vil han i 
Ydmyghed boie sig for det Ophav, som fra første Begyn¬ 
delse skabte Kræfterne og satte dem i Bevægelse. Blandt 
disse vidunderlige Kræfter i Naturen er Livet eller Livs¬ 
kraften den, som vi Landmænd mest sysle med, og uden 
hvilken vor hele Stræben og Tragten var forgjæves. Vor 
Kunst bestaar fornemlig i at lægge sundt Sædekorn i en 
velforberedt Jord; men Væksten og Velsignelsen giver Vor 
Herre. Livet selv ville vi aldrig kunne forklare, hverken 
den Kraft i Hjertet, som bringer Blodet til at cirkulere i 
Dyrene, ei heller den, som bringer Safterne til at stige op 
og fordele sig i Planterne. Men den Maade, hvorpaa, og 
de Love, hvorefter Livet virker, bør vi studere i alle dets 
Fremtoninger. Det er nu mit -Ønske, om muligt, at give 
et lille Bidrag hertil i de Meddelelser, som jeg har bedet 
om at maatte forelægge den ærede Forsamling. Rigtignok 
kommer jeg til at berøre Plantefysiologien og maa beklage, 
at jeg kjender for lidt til denne, for at kune give et viden¬ 
skabeligt Indlæg i Sagen; men de Iagttagelser, jeg skal 
have den Ære at meddele, ville dog maaske kunne give et 
lille Bidrag i den Retning; maatte de ogsaa prøves paa 
andet Sted, under andre Forhold og af kyndigere Mænd ; 
thi først da kunne de blive til Erfaringssætninger. 
Maa jeg da først nævne nogle af de Anledninger, som 
bragte mig til at dyrke Dvergfrugttræer og til at be- 
