32 i 
trent samme Tykkelse og forenede gjennem længere 
Barksnit paa begge Grene. Disse forekomme mest 
ved toar mede Snortræer og Espalier i Fjærform og 
have den store Fordel, at de hinanden mødende Grene 
have omtrent samme Modenhed, hvilket giver en fast 
Forening. Det er aabenbart, at, naar de hinanden 
mødende Grene forbindes, saa gaa Saftstrømmene hos 
dem begge i modsat Retning ;>■ C; podes derimod to 
Grene sammen, som vende Spidsen til samme Side, 
saa vedbliver Saften i dem begge at gaa den samme Vei. 
Det er den sidste Methode (Afsugning) som længst har 
været kjendt og benyttet af Gartnerne til Forædling af 
Træer, som vare vanskelige at pode; den gaar ogsaa hur¬ 
tig, især naar Grenene ere lige tykke; men Sammenpod¬ 
ningen i modsat Retning giver en lige saa fast og fuld¬ 
kommen Forening — et Faktum, som er mindre kjendt, 
men forekommer mig mærkeligt i plantefysiologisk Hen¬ 
seende. Naar den ensidige Forening er fast, Baandet 
løsnet, og den ene Top skjæres bort, saa faar den anden 
Top Saft tilført fra to Grene, der begge udgaa fra forskjel¬ 
lige Steder paa Stammen eller fra forskjellige Stammer; 
derefter synes den at vokse yppigere. Den kan i det 
mindste, dersom der er megen Frugt tilstede, faa Saft til¬ 
ført i større Mængde end gjennem den ene Gren. Dette 
er Aarsag til, at jeg ofte sparer en Gren, der ellers som 
overflødig skulde skjæres bort, for at pode den sammen 
med en Nabogren, der gaar i samme Retning og trænger 
til en hurtig Forlængelse. 
Den Franske Pepinierist gav mig den Regel: 
„Stræb at bringe saa megen Saft i Træet som muligt, 
„og, har Du derved faaet kraftigt Løv, stræb da ved 
„Bøining af Grenene og andre Midler at hæmme Saft- 
„løbet, saa faar Du færre Blade men mere Frugt.“ 
Til disse hæmmende Midler tror jeg ogsaa, at Grenenes 
Sammenpodning i modsat Retning fører. Det forekommer 
mig, at de, efter at begge Topskudene ere skaarne bort, 
21 
