327 
der da eii Blanding af disse Frugters Egenskaber? Nei, 
ikke i nogen mærkelig Grad, uden at jeg dog ganske tør 
nægte Muligheden deraf. Der foregaar her noget lignende 
som ved Podning. Man kan pode og hoste Frugt af mange 
Slags Frugt paa en og samme Vildæblestamme. Pode¬ 
kviste af Flaskeæbler ville udvikle samme Slags Frugt, 
hvad enten de anbringes paa almindelig Yildling eller 
Doucin eller en af ædel Kjærne optrukket Stamme; ja, jeg 
har, som sagt, set Æble og Pære paa en og samme Stamme. 
Altsaa er det Organismen og ikke Saften, som i det Væsent¬ 
lige bestemmer Art og Smag. Der vil aldeles ikke være 
noget i Veien for, at, naar to Nabotræers Grene ere 
sammenpodede, vil et Frugtoie (Frugtspore) paa den 
overste Side kunne udvikle sig f. Ex. til Dueæble og paa 
den anden lige neden under til et Flaskeæble. Det er 
en bekjendt Sag, at Pære kan podes baade paa Vildling, 
Kvæde og Hvidtorn, ogsaa paa Røn (Sorbus), og at Hensigts¬ 
mæssigheden af enten den ene eller den anden Grund¬ 
stamme retter sig efter Jordsmonnet. Men jeg har dog 
hort forskjellige Meninger om, hvor vidt Frugten bliver lige 
god paa disse forskjellige Underlag for Forædlingen. 
For ikke at blive for vidtløftig, forbigaar jeg her Enkelt¬ 
hederne ved de forskjellige Formers Behandling kun med 
den Bemærkning, at Træets Frodighed befordres, og Onder 
saasom det røde Spind undgaas, naar Bladene, især paa 
Undersiderne, som have de fleste Spalteaabninger, holdes 
fugtige; Espaliertræer er jeg endog nødt til i en varm og 
tør Sommer at overbruse med Sprøite. Derfor finder jeg 
stor Fordel ved at holde Kronen parallel med Jordens Over¬ 
flade og saa nær ved denne, som Sne og andre Forhold 
tillade; thi paa denne Maade blive Bladene paavirkede af 
Jordens naturlige Uddunstning. Derfor giver jeg Bænken 
Fortrin for andre Former og gjør den fra 2 til 4 
Kvarter høi. Men det er en Selvfølge, at denne Form 
kan lide meget af høi Sne, og, hvor denne er at befrygte, 
foretrækker jeg den Form med vertikale Vinger, hvis Grene 
