328 
ikke brækkes saa let af Sneens Vægt. Endnu mindre tør 
jeg indlade mig paa nærmere at omtale Træernes Beskjæring, 
i hvilken Henseende jeg endnu selv har meget at lære; 
men jeg kan ikke noksom anbefale de unge Skuds Af- 
knibning (Pincement) (^) i Forsommeren med Undtagelse af 
de nødvendige Ledegrene; denne Operation standser Saft¬ 
stigningen, bringer Liv i de sovende Odne, og det bliver 
just disse, som efter Anvendelse af en senere rigtig Be¬ 
skjæring ville bringe Frugt nærved Stammen, hvor den 
bør være. Af Ledegrenene skjæres kun saa meget, som 
ej kan naa Modenhed for Vinteren. Dog gives der ogsaa 
her Undtagelser, hvor Erfaring viser Nødvendigheden af 
en tidligere og stærkere Knibning og Beskjæring. Dette 
er ved saadanne Sorter, som ere tilbøielige til at sætte 
lange Skud med bare Grene og Frugterne i Spidsen, som 
f. Ex. Cornish guily flower og tildels Graastensæblet. Til 
Espalier har Fjærformen (Palmette) saa store Fordele, at 
jeg giver den absolut Fortrin, endskjøndt Kandelaber og 
Vifteformerne maaske kunne anses for smukkere. 
Efter Exemplet i Herrenhausen tog jeg en Del halv¬ 
stammede Pæretræer under Behandling, som min Fader 
1853 havde podet paa Vildlinge — de havde i disse 
14 Aar endnu ikke vist Frugt — ligeledes 4 højstam¬ 
mede, circa 60 Aar gamle Graastenstræer, som meget 
sjelden vilde bære. Alle store Grene bleve savede 
af lige til Stammen eller Hovedgrenene, og de nye Skud 
bleve, medens de vare bløde, bøiede og efterhaanden sam¬ 
menpodede med andre paa samme Træ, knebne og beskaarne. 
Forsøget med Pæretræerne, der ere holdte i Kurv- og Vase- 
Form, er lykkedes, saa at jeg ifjor havde tilfredsstillende 
Avl af Graapærer og Jagtpærer. Derimod ere Graastenernes 
Stammer saa høie, at jeg ikke kan behandle dem uden 
lang Stige, derfor har jeg maattet opgive dem. 
Jeg har sagt, at Dvergtræer kunne faas billige fra 
Frankrige. Til Efterretning for dem, som maaske kunne 
faa Lyst til selv at forskrive saadanne, skal jeg nævne, at de i 
