331 
lykkedes for ham, har jeg i dette Foraar foretaget adskillige 
Forsøg i denne Retning. Mange af Resultaterne ere endnu 
for usikkre til at stole paa, men jeg tager dog ei i Betænk¬ 
ning ved denne Leilighed at meddele dem som de ere, 
fordi de give interessante Bidrag til Oplysning om Safternes 
Bevægelse i Træerne. Desuden kunne de i praktisk Hen¬ 
seende benyttes. 
Gilbert satte i August Maaned en længere Podekvist 
af et Pæretræ ned i Jorden som en Stikling ved Siden af 
en ung Kvædestamme, Toppen afsugede han paa Kvæden, 
bandt fast om begge, og lod dem staa urørte Vinteren 
over. Næste Foraar var Pærekvistens Top groet fast til 
Kvæden, og den nederste Ende havde slaaet Rod i Jorden. 
Naar Pæregrenen blev skaaren overlige un der Afsugnings- 
stedet, og Kvæden mistede sin Top lige oven over det 
samme, fik han to ædle Træer, et rodægte og et andet, 
Forædling paa Kvæde. Af 1,000 Pærestiklin¬ 
ger, siger han, vilde neppe én vokse, fordi Jorden ikke 
hastig giver Næring nok, saa længe der ikke er Rod til¬ 
stede, men Afsugning hjælper. Dette beviser altsaa 
Virkningen af den Saftstrøm, som bevæger sig fra Roden 
af det voksende Træ op igjennem Stammen. Den trænger 
rigelig hen til det Sted, hvor Barken er skaaren af, er 
derved kommen i Berøring med Cambiumlaget i Pærestik¬ 
lingen og har trængt ind i denne; derpaa er Saften gaaet 
ned og har forsynet Stiklingen helt igjennem med Næring 
saa længe, til denne selv har faaet Tid til at skyde Callus 
og derfra udgaaende Rødder. 
Det gjælder altsaa om at give en Stikling Næring 
saa længe, til den faar Tid at vokse fast. Dette har jeg 
siden Medio April forsøgt i flere Retninger, ved at tage 
en lang Podekvist, sætte dens nederste Ende i en Flaske 
med Vand*) og Kulstøv, for at holde Vandet frisk, og saa 
*) Forsøget er ei nyt, men hidtil vistnok paaagtet og anvendt 
for lidt. 
