neppe passer paa svenske Forhold, især for en Art, der ikke 
er funden paa den svenske Kyst og først i den nyeste Tid 
er funden en enkelt Gang afLillje borg ved Norge. Lis til¬ 
siger derimod „ad ostium fluminis Tees copiosissime repe- 
riuntnr“. Beskrivelserne i Linnes Keiser kunne endnu 
mindre udelukkende angive, hvad der maa anses for hans 
Artstypus; saaledes beskriver Linné i „Öländska Kesa 44 
en „ Juimaæ cinereus rnacutaius“ , som er Listers Benæv¬ 
nelse, men i den korte Beskrivelse angives den som sort, 
altsaa maa det ølandske Exemplar anses for en Varietet, 
men ingenlunde som Typus, der maa søges hos Lister. 
Det er saaledes formentlig urigtigt at anse Papa avenacea 
Brug. for Linnés Turbo muscorum , fordi Linné omtaler 
denne Art i sin „Öländska Resa 44 p. 99 under Listers 
Benævnelse „Buccinum exiguum flavum mucrone obtuso 
cylindraceum 44 , som er Papa muscorum L., Mull., saa meget 
mere som der i „Fauna Svecica 44 angives andre Lokaliteter 
ved Upsala, hvor P. avenacea ikke forekommer. — Slutte¬ 
lig maa bemærkes at den første Udgave af „Fauna sve¬ 
cica 44 , 1746, er langt nøiagtigere end editio 2, 1761, idet der 
ved Afskrivningen er indløbet flerej^eil, og navnlig Udtryk, 
der referere sig til den foregaaende Art, ikke ere bievne 
rettede, uagtet der i anden Udgave er indskudt andre Arter 
imellem de ældre. 
Dr. Liitken vilde med Hensyn til Spørgsmaalet om, 
hvor langt man skulde gaa tilbage for at finde de rette 
Navne for Slægter og Arter, henvise til det næst sidste 
Naturforskermøde i Christiania (1856), hvor denne Sag i 
Anledning af et Foredrag af Docent Thorell var Gjenstand 
for en udførlig Behandling, der stod refereret i Beretningen 
fra dette Møde (p. 224 — 26). Det var vistnok nu almin¬ 
delig erkjendt, at man ved Slægtsnavne var nødt til at gaa 
længere tilbage end til Linné, men man maatte dog vogte 
sig for at gaa længere tilbage end til de virkelige SI ægta- 
begreber, og ikke opfatte alle Benævnelser, der kunde se 
