430 
pressas in i nervslidorna och åstadkomma en funktions- 
störelse, hvilken hastigast och tydligast framträder inom de 
finare organiserade högre sinnesorgan erna. Talaren uttalade 
den förmodan att möjligen de flesta fall af öfvergående 
blindhet och döfhet iföljd af commotio cerebri kunde hafva 
denna orsak och ville fästa uppmärksamheten dervid, emedan, 
så vidt han hade sig bekant en neuritis n. optici vid dylika 
traumatiska fall icke förut blifvit observerad. 
Overlæge Holmer havde netop for Tiden i Kommune¬ 
hospitalets kirurgiske Afdeling et Tilfælde under Behandling, 
der forekom ham at stemme godt med den af Professor 
Estlander fremsatte Anskuelse. En yngre Tjenestepige 
indkom for 2 Dage siden i Afdelingen. 5 Dage forud 
havde hun erholdt et Slag i Hovedet ved en Morter, der 
faldt ned paa hende. Hun mistede strax Bevidstheden, 
men denne vendte faa Timer efter tilbage; senere havde 
ingen Cerebralsymptomer været tilstede; derimod havde hun 
mistet Synet paa begge Orne lige fra Læsionsoieblikket. 
Ved Indlæggelsen i Hospitalet havde hun kun saa megen 
Lyssans, at hun kunde skjælne Skyggen af en Haand, der 
dækkede for Øiet, og Lysskjæret af et Lys, der holdtes i en 
Afstand af 1 å 2 Fod. Af og til havde hun Lysglimt for 
•Øinene. Pupillerne vare let kontraherede men reagerede 
for Lysindtryk. Den ophthalmoskopiske Undersøgelse paa¬ 
viste intet Abnormt. Hun klagede over Hovedpine men 
havde ellers ingen Hjernetilfælde. Der anvendtes Isblære 
paa Hovedet, Vesicatorium i Nakken og Dagen efter Ind¬ 
læggelsen tillige Igler i Tindingerne. Dagen derefter var 
Synet vendt fuldstændig tilbage, saa at hun var i Stand 
til at læse fin Skrift og se de fine Sekundvisere paa et 
Uhr uden mindste Vanskelighed. Synet holdt sig senere 
uskadt. Dette Tilfælde syntes i høi Grad at støtte den 
af Prof. Estlander fremsatte Anskuelse. Blindheden fulgte 
en Contusion af Hovedet, og dens Sammenhæng med en 
Hyperæmi af Hjernen og en mulig derved foranlediget abnorm 
