440 
Skal man efter dette antage, at vi nu ere i en afta¬ 
gende Tyfusperiode ? og hvor langt vil vel Antallet af 
Tyfussyge gaa ned? Det faar være Fremtiden forbeholdt 
at udfinde, om der existerer en virkelig Periodicitet for 
Tyfernes Vedkommende. 
Med Hensyn til de anførte Tal bør bemærkes, at lige¬ 
som paa de kjøbenhavnske epidemiske Lister opføres ogsaa 
i Sverige gastrisk og tyfoid Feber i én Rubrik, medens de 
i Norge opføres i særskilte Rubriker. 
Det er dog det rimeligste, at den her antydede Peri¬ 
odicitet har sin Grund i tilfældige Aarsager; f. Ex. for 
Norges Vedkommende kan Forøgelsen i Tallene indtil 
1868 tildels have sin Grund i Forøgelse af Lægernes Antal, 
ved Deling af Lægedistrikterne m. m., hvorved altid flere 
Syge ere bievne anmeldte („Mange Læger gjør mange 
Syge“), og Formindskelsen i Tallene efter 1868 kan for 
en Del have sin Grund i Ophøret af de store Sildefiskerier 
fra Stat til Stavanger, hvorved en vigtig Faktor til Ud¬ 
spredelsen af Tyfus i det vestenfjeldske Norge er gaaet 
bort. 
8) Det høie Antal af Tyfussyge viser os, at Tyfus 
baade i Sverige og Norge er et alvorligt Landeonde. Døds¬ 
faldene i Tyfus er ogsaa imponerende. Af vort faatallige 
Folk er i 13 Aar fra 1858—1870 død nær 7,000 i Tyfus, 
og i Sverige er i 12 Aar fra 1860 til 1871 død af Tyfus 
14,742. Det er derfor et vigtigt Spørgsmaal, om man 
staar magtesløs ligeoverfor Tyfusondet. 
Den fremadskridende Civilisation vil fordre en større 
Renlighed, det fremadskridende Jordbrug et altid større 
Forbrug af Gjødselstofferne. Det vil dog tage altfor lang 
Tid at vente paa de gavnlige Virkninger heraf til Ind¬ 
skrænkningen af Tyfus, og vi faa se os om efter andre 
mere hurtig virkende Midler. 
Desinfektionsmidlerne have ogsaa deres store Betydning, 
men noget fuldt sikkert Middel findes ikke og vil neppe 
findes, førend det er lykkedes at fremstille Smittestoffet og 
