norske Læge Homann for en Del hyldede de samme An¬ 
skuelser. Taleren trode, at dette ikke var saa lidet i 
Strid med, hvad man almindelig antog om Tyfusfeberens 
Opstaaen. Han skulde ikke erklære sig for en absolut Til¬ 
hænger af Parasittheorien eller fuldstændig slutte sig til 
dem, som antog, at Tyfusfeberen væsentlig skulde hidrøre 
fra Jordbunden, men man vilde vistnok indrømme, at vi 
havde saamange Erfaringer for, at Tyfusepidemierne vare 
autoktone og navnlig hidrørte fra Anstrengelser, Urenlighed 
og Savn af enhver Natur, at der vistnok ikke var nogen 
Læge, som ikke kunde anføre Exempler herpaa. Distrikts¬ 
læge Koren havde ogsaa omtalt saadanne fra sin Praxis, 
men det forekom Taleren, at han derved var kommen i 
Modsigelse med sin første Theori. Hvad Foranstaltningerne 
angik, skulde Taleren indrømme Nytten af Isolationslokaler, 
men han trode ikke, at man handlede rigtig ved netop 
at accentuere dem; thi det forekom ham, at man netop 
ved at modarbeide slette hygieiniske Forhold, fremme 
Renlighed o. s. v. opnaaede ligesaa meget og maaske mere. 
Distriktslæge Koren vilde kun gjøre en kort Be¬ 
mærkning. Den ærede foregaaende Taler havde opfattet 
ham saaledes, at han kom i Modstrid med sig selv, idet 
han sagde, at Tyfus havde lettere ved at slaa an, hvor 
Jordbunden var fyldt med forraadnede organiske Stoffer o. s. v. 
Dette var ikke Tilfældet. Han mente ikke, at der opstod 
Tyfus, fordi Jordbunden var af en saadan Beskaffenhed, 
men at Tyfussmitten her havde lettere ved at slaa an; 
var Jordbunden og Luften ren og frisk, havde den vanske- 
skeligere derved. 
Ord føreren (Prof. Estlander) holdt derefter under 
Viceord føreren s (Prof. Winges) Forsæde et Foredrag om føl¬ 
gende Spørgsmaal: Inverkar sjukhusluften endast 
