eller en skiftende dobbelt Besætning, maa afhænge af de 
lokale Forhold; men det Væsentlige er, at den Syge om 
Natten er under et lige saa betryggende Tilsyn som om 
Dagen. 
En Skiften af det samme Personale finder ogsaa Sted 
i Diakonisseanstalterne, som jeg dog ved disse Bemærknin¬ 
ger om Forholdene i vore Hospitaler vil lade ude af Be¬ 
tragtning, fordi Antallet af Diakonisser hos os, efter at An¬ 
stalten har bestaaet i 10 Aar, kun er en Snes, der kun 
kunne faa Betydning for selve Anstaltens Syge, Syge i Byen 
og mindre Provindssygehuse, hvorimod Institutionen ingen 
Indflydelse kan udøve paa de store Hospitaler, fordi, selv 
øm Anstalten kunde afgive et Par Sygepleiersker hertil, 
dette vilde være uden Betydning, fordi det Antal af Per¬ 
soner, der udkræves til Sygepasningen her, er imellem 2 og 
300; alene Kommunehospitalet har 75 Stuekoner og 42 
Vaagekoner, foruden Extravagter. Heller ikke i den nær¬ 
meste Fremtid kunne vi vente nogen Hjælp fra Diakonisse¬ 
anstalten; thi vel er Anstalten netop nu ifærd med at ind¬ 
rette sig paa at modtage et større Antal Søstre, men den 
vil samtidig udvide Antallet af Sygepladser, og den vil 
derfor til disses Pasning selv behøve den muligvis indtræ¬ 
dende Forøgelse af Diakonisser. 
Vi maa altsaa ved en Tilstræben af Forbedring af 
Sygepasningen i Hospitalerne tage det Bestaaende som Ud¬ 
gangspunkt og søge at hæve dette. Jeg antager, at en Ud¬ 
veksling af Erfaringer og Tanker om disse Forhold ogsaa 
vil være af Interesse for vore Naboer, der jo ligesom vi 
have store Hospitaler. 
Naar vi altsaa nu ville tilstræbe at hæve Sygepasnin¬ 
gen i vore Hospitaler, tror jeg, at Formaalet maa blive, at 
se at faa Kvinder, der have faaet en god Opdragelse, til at 
indtræde i Hospitalstjenesten. Det store Flertal af dem. 
der for Dieblikket søge Plads i Hospitalerne som Stuekoner, 
søge en saadan af Trang. Det er fortrinsvis Enker med 
eller uden Børn, der enten ere for svage til at erhverve 
