515 
Vid en blick på diagrammet öfver morbiliteten ocli 
mortaliteten af var i o læ ock varioloides eller „smitt- 
koppor“ visar sig såsom anmärkningsvårdt att af denna 
sjukdom under de senaste 50-åren ifrån och med 1822 till 
ock med 1871 hafva inträffat sex tydligt framstående stora 
epidemier och att nästan hvar ock en bland dessa inne¬ 
fattat en tiderymd af omkring sju år, nemligen 1823— 
1829, 1830—1830, 1837—1843, 1849-1855 ock 1856— 
1862, hvaremot den sista epidemien varit så att säga en 
dubbelepidemi hvilken tillväxte åren 1803—1865, aftog 
1866—1867 men sedan det följande året (1868) ånyo något 
stegrades (kufvudsakligen uti sådana delar af riket hvilka 
förut från den epidemien varit skonade), hvarefter den¬ 
samma under de båda sista åren 1870, 1871 mer ock mer 
aftagit. 
Den periodicitet med en fortgång för hvarje epidemi 
af omkring 7 år, samt stegring af sjukdoms- ock döds¬ 
fallens antal under början , men aftagande af detsamma 
emot slutet af hvarje period, hvilken smittkopps-epidemi- 
erna sålunda mestadels visat, kan väl icke anses såsom 
något bestämdt uttryck för denna sjukdoms vanliga upp¬ 
trädande såsom farsot, isynnerhet som sjukdoms- och 
dödsfalls-siffrorna äro hemtade icke från någon särskild 
ort der farsoten härskat, utan från ett så betydligt område 
som hela Sveriges rike, inom hvilket sjukdomen de sär¬ 
skilda år, hvarunder hvarje epidemi fortfarit, företrädesvis 
uppträdt stundom uti några, stundom uti andra, ibland vidt 
ifrån hvarandra åtskilda landsdelar, under det att stora 
trakter af riket det ena året varit alldeles fria från sjuk¬ 
domen, men ett annat år svårt hemsökta af densamma; 
men en sådan periodicitet är likväl ganska anmärknings¬ 
värd, desto heldre som äfven andra folksjukdomar (farsoter) 
stundom visat en likartad periodicitet med nästan samma 
tidsomfattning. 
Sålunda började år 1854 meningitis cerebro- 
spinalis epidemica eller den s. k. „hjernfebern“ att 
33 * 
