538 
at udføre, for at naa den naturvidenskabelige Udvikling, 
som behovedes paa Grund af det medicinske Studiums Indhold. 
Taleren antog ikke, at Prof. Key vilde paaoktroyere noget i 
saa Henseende; saa vidt han havde opfattet hans Opposition 
og Fremstilling, var det ham kun om at gjøre at skaffe 
Frihed for dem, som vilde gaa den mathematisk-naturviden- 
skabelige Vei; det var der ikke i Sverige; den var lukket 
for dem derved, at der i det senere medicinske Studium 
fordredes Prøve i Latin o. desl., som de ikke kunde over¬ 
komme, naar de vare gaaede denne Vei. Der var — som 
Prof. Prosch sagde — Mange, for hvem deres Retning 
ikke tidlig stod klar, men der var ogsaa Mange, for hvilke det 
meget tidlig stod klart, at de mest vare anlagte for Natur¬ 
videnskaberne og de praktiske Fag, som støttede sig til 
dem, og dem var det, som Prof. Key sigtede til ved 
sin Resolution. 
Ordføreren (Professor Key) ansåg sig ej böra eller 
behöfva besvara mera än ett par yttranden i Prof. Proschs 
anförande, öfverlemnande det öfriga till församlingens eget 
bedömande. Då Prof. Prosch yttrat, att det vore bri¬ 
stande psykologisk insigt som föranledt talarens påstående, 
att barnet egde en stark iattagelseförmåga, hvilken man 
borde sträfva att utveckla i stället för att kväfva, och att 
man på allt sätt borde vid undervisningen tillgodegöra sig 
henne, så kunde talaren ej neka att detta yttrande öfver- 
raskat honom på samma gång han beklagade den erfaren¬ 
het som föranledt Prof. Prosh att förneka den omnämnda 
förmågon hos barnen. Detta kunde emellertid ej det rin¬ 
gaste inverka på talarens åsigt, och han mottog med lugn 
den honom gjorda beskyllningen, fullt förvissad om att 
hans åsigt vore allmänt delad, och att den till lycka för 
menskligheten vore väl grundad. Det syntes honom som 
om man ej skulle behöft se många små under deras tidigaste 
år, och det sätt på hvilket de gingo till väga för att skaffa 
sig kännedom om verlden och de dem omgifvande före¬ 
målen, för att lära sig inse deras metod och hvad det är 
