542 
citeten var den overveiende, og en, hvori Naturvidenskaberne 
vare det. Taleren trode saaledes, at denne Ordning var 
temmelig overensstemmende med den, som Prof. Panum 
havde anført for Danmark, og, indtil den var prøvet, mente 
han ikke, at man burde udtale sig anderledes end som om¬ 
trent saaledes, at man anerkj endte de naturvidenskabelige Ele¬ 
menters Betydning baade som Udviklingsmiddel og som 
egentlig pædagogisk Middel. Efter hans Mening stod den 
norske Skoleanordning derfor egentlig ikke i Strid med 
Prof. Keys Resolution. 
Professor Bo eck antog, at den af Ordføreren (Prof. Key) 
og en af hans Landsmænd (Prof. Torell) givne Fremstilling var 
noget farvet med Hensyn til den Maade, paa hvilken Undervis¬ 
ningen i Sverige gik frem i Skolen og ved Universitetet, Han 
vilde gjøre opmærksom paa, at de unge Mænd, som kom fra 
Skolerne i Christiania til Universitetet, vare i en Alder af 17 
—18 Aar og kunde efter endt filosofisk Examen beskjæftige sig 
enten med Naturvidenskaberne eller med humanistiske 
Studier; det var i en allerede temmelig ung Alder. Han skulde 
ikke have noget imod at indføre Naturhistorie i^en tidlig Alder; 
thi det gav Evne til at iagttage, skjøndt det ofte hed, at 
den Evne manglede hos Barnet, at det var mere skikket 
til at gaa den humanistiske Yei og at det havde mindre 
Anlæg for den naturvidenskabelige og mathematiske. Uagtet 
den store Vægt, man lagde paa Naturvidenskaberne som 
pædagogisk Middel, trode man dog vistnok ikke, at de 
fuldstændig skulde kunne erstatte Sprogstudiet. Man maatte 
erindre, at Udviklingen af vore Tanker hang sammen 
med Udviklingen af Sproget, og efterhaanden kom Spro¬ 
gene til at udtrykke de samme Tanker paa samme Maade. 
Det sammenlignende Sprogstudium vilde i en tidlig Alder 
være en stærk Spore til at udvide Tænkeevnen, og uagtet 
Barnet havde en skarp Evne til at opfatte ydre Former, var 
Aandsudviklingen hos det dog ikke saa stærk, at det kunde 
opfatte Naturvidenskaben i sin Helhed. Naar man i Skolen 
