544 
modsagde ikke i mindste Maade, at der skulde ved¬ 
blives med at give Undervisning i de Fag, hvori der 
nu undervistes. Der var ganske vist fra Prof. Key 
faldet Ytringer, som vare af en mere livlig Karakter og 
kunde misforstaas, naar man ikke sammenholdt dem med 
det øvrige Foredrag, derhen, at han vilde kaste Vrag paa 
den klassiske Dannelse. Det havde naturligvis ikke været 
hans Mening, thi vi vidste Alle, at Talen var her om Læ¬ 
gernes Uddannelse. Vi maatte give Prof. Key Eet i, at Lægen 
var Naturforsker, og at det fornemmelig var den Klasse, hvortil 
han hørte; men vi maatte tillige vide, at Lægen ikke alene 
var Naturforsker. Han skulde ikke alene iagttage Naturen, 
men ogsaa udøve sit Kald og derigjennem udøve en meget 
betydelig Indflydelse paa det Samfund, hvori han levede og 
færdedes. Dersom han skulde udøve denne Indflydelse paa 
tilbørlig Maade, var det ikke alene nødvendigt, at han for¬ 
stod at iagttage, men tillige at opfatte mange Forhold, som 
laa udenfor Naturvidenskaben; han skulde ogsaa have Kund¬ 
skab til Mennesket i dets hele aandelige Sammensætning, 
i de sociale Forhold og det praktiske Liv. Denne Side 
var i det virkelige Liv lige saa vigtig som den anden, og 
skulde vi spørge, hvad der kunde tænkes at give Lægen 
den rette Forberedelse og Udvikling til dette Kald, antog 
Taleren for sit Vedkommende, at han i ingen Henseende 
kunde blive bedre forberedt dertil end ved en Skoleunder¬ 
visning, som for en stor Del var grundet paa klassiske Stu¬ 
dier. Det var ikke paa Grund af Sproget, skjøndt dette, 
som Prof. Boeck havde sagt, havde Betydning for den logi¬ 
ske Dannelse hos Mennesket, men væsentlig fordi det kun 
var gjennem Tilegnelsen af de gamle Sprog, at man blev 
i Stand til at faa et fyldigt Indtryk af den afsluttede Old¬ 
tids Kultur, der havde opnaaet den største Fylde og Af¬ 
runding, som nogen Kultur havde naaet; derved at den 
var borte og afsluttet, blev man i Stand til at udvikle sin 
Aand ved den i en Retning, som var af største Betydning 
for Lægen i det praktiske Liv. Det var altsaa efter Tale- 
