566 
trode han ikke, at der behøvedes nogen Paavisning af, at 
Fosfor var Gift; de Herrer kjendte vistnok de Bestræbelser, 
som vare gjorte, navnlig af de Herrer Prof. Hornemann og 
Dr. Storch, som havde eftervist den stedse stigende An¬ 
vendelse af Fosfor til Gift, der, mærkelig nok, ikke 
i noget andet Land havde naaet en saadan Høide som i 
Danmark. Tilladelsen til Salg havde været motiveret, hvis 
den overhovedet havde været motiveret, ved at Fosfor havde en 
saa rigelig Anvendelse i Tekniken, at det vilde være be¬ 
tænkeligt at forbyde det. Der vilde være rig Anledning 
til paa et senere Punkt nærmere at berøre dette; her 
skulde kun siges og fremhæves det Faktum, at i alle Lande, 
med Undtagelse af England, var Fosfor meget udbredt som 
Middel til at udrydde Rotter og Mus; men i England vare 
Fosforforgiftninger meget sjeldne, hvorimod de vare stærkt 
i Tiltagende i andre Lande f. Ex. i Frankrig, hvor de 
havde begyndt at konkurrere med Arsenikforgiftningerne, 
som hidtil havde spillet Hovedrollen der. Danmark var 
meget stærkt fremme med Hensyn til Anvendelsen af 
Fosfor som Gift, og den anvendtes meget ofte endog til 
kriminelle Forgiftninger, som hyppigere lykkedes, navnlig 
hos Børn. Taleren vilde derfor allerede paa dette Stadium 
sige, at det syntes ham at være utvivlsomt, at Fosfor for¬ 
tjente en Plads i en Giftlov, da alle vidste, at det var en 
Gift, og alle havde den lige ved Haanden i det -Øieblik, da 
Lidenskaben blussede op, og han skulde paa den offentlige 
Sundhedspleies Vegne her i Danmark ønske, at de Herrer 
vilde give deres Tilstemning til dette, hvorved de i høi 
Grad vilde fremme Nærheden af den Dag, da Fosfor her 
i Landet betragtedes som Gift, hvad der nu var Tilfældet 
i Frankrig, Dsterrig og Preussen etc. 
§ 2 vedrørte Salget af Gifter. Det særlige ved 
denne Paragraf var, at der var gjort Adskillelse mel¬ 
lem Handel med Gift i Stort og Smaat, hvad der 
efter hans Mening frembød ikke saa faa Fordele. Hvad 
