617 
ved sporet den mindste Ulempe og, mærkede man nogen, 
var det vistnok Feil i Udførelsen og kunde ikke lægges 
selve Systemet til Last. 
Professor Pros ch mente, at det egentlig var over¬ 
flødigt efter de væsentlige Indvendinger, som Justitsraad 
Schleisner havde gjort, at gjøre videre Bemærkninger, men 
han vilde kun erindre om, at det ikke vilde nytte fra en 
gammel Form at gaa over til en ny, naar de, der skulde 
bruge Stofferne, ikke vilde modtage dem, fordi Jorden 
derved vilde blive overfyldt. I et tørt Aar kunde de vel 
modtage dem, og i et fugtigt Aar skulde de det ogsaa, 
men saa vilde de ikke. Desuden kostede Systemet for meget, 
hvilket var en meget væsenlig Indvending. 
Ordføreren mente med Hensyn til Resolutioner, at 
maatte staa paa samme Standpunkt som paa første Møde, 
idet man ikke her skulde dekretere den eller den Ting, 
men kun undersøge og diskutere. Hvis Fysikus Bentsen 
ved sine Resolutioner eller den Tilslutning, han havde faaet, 
havde kunnet overbevise Beboerne i hans Fysikat, vilde 
hans nærmeste -Ønske vel være opfyldt; men, hvis de Her¬ 
rers Anskuelser og Erfaringer, der havde en modsat Mening, 
havde bedst Udsigt til at slaa an hos Publikum, vilde 
Resolutioner intet nytte. Med Hensyn til Sagens Formalitet 
vilde han desuden bemærke, at Hr. Bentsen havde ment, 
at det vilde være hensigtsmæssigt at -gjøre Forslag til en 
Lov, men Taleren havde allerede i Samtale gjort ham op¬ 
mærksom paa, at det efter hans Mening vilde være mindre 
heldigt, da de fysiske Forhold i de to Lande vare saa 
overordentlig forskjellige mod Syd og Nord. I et Land, 
der var saa ensartet som Danmark, kunde det bedre lade 
sig gjøre. I Norge havde man lige som her Sundheds¬ 
vedtægter for samtlige Byer med Undtagelse af Hoved¬ 
staden ; man havde i Lighed med de danske faaet Sundheds¬ 
vedtægter paa 5 Aar, men var senere bleven enig om, at 
