621 
Utaf ett bland lårbenen kunde man finna, att individet, 
som detta tillhört, varit storväxt, eller haft en höjd af 
inemot 6 fot. 
Några genom sjukdom missbildade ryggkotor tillkänna- 
gifva att äfven fornfolket varit besväradt af ryggradåkommor. 
Hvad, som gifvit tal. anledning att föredraga saken 
inom denna sektion, hade icke varit fyndet i och för sig 
sjelf, enär sådana ej voro så ovanliga, utan några egen¬ 
domligheter uti samtliga de funna kranierna. 
Det var ej dermed nog, att dessa kranier företedde 
låga pannor och särdeles framstående valkar öfver ögonen, 
hvarföre de i hög grad erinrade om våra närmaste sam- 
slägtningar, aporna, utan hela benmassan hade en ovanlig 
utbildning till tjocklek, hvilket antydde på jemförelsevis 
starkt utbildad animala fakulteter i allmänhet. Denna 
benmassans starka utveckling ibland annat hos de ben, 
som utgöra fästen för tuggmusklerna, ansåg tal. vara be¬ 
roende deraf, att detta folk ej haft knif och gaffel, ej beredt 
sin föda så, som i våra dagar sker, att den knappt behöfver 
tuggas, utan i jemförelsevis hög grad fått anlita sina 
tänder med alla de organer, som stå i närmare samband 
med bengnagning, afslitning af senor och dylikt och 
tuggning. 
Det vore ju ock af naturforskaren erkändt, att ju mer 
ett organ användes, desto mer utbildas detsamma, hvilket 
till och med gäller om sjelfva ögat. 
Hvad nu åter angifige användandet af de redskap 
af sten, hvilka fornfolket betjenade sig utaf i ett klimat, 
som fordrar skydd af både kläder och hus, i ett klimat, 
hvarest naturen oftast ej på så att säga bordet uppdukar 
sina håfvor, så ville talaren, som inemot tvenne hela år 
lefvat i sällskap med lappfolket, vinter och sommar, begagna 
sig af tillfället för att härom uttala sin mening. Han var 
ock öfvertygad om, att man i detta hänseende kunde draga 
vissa slutsatser från förhållandena hos Enare-lappen, åtmin¬ 
stone sådan han voro för 30 år sedan, då tal. under en 
