626 
alderens Oldsager, paavistes nærmere de to Kulturelemen¬ 
ter, som særlig fremtræde i vor ældre Jernalder, eller Tiden 
mellem 300—500, og som med en endnu ikke forklaret eller 
forstaaelig Skarphed skiller Broncealderen fra denne Periode, 
da Norden først ret aabnedes for europæisk Civilisation. 
Der var ingen Tvivl om, at romersk Smag havde øvet en 
mægtig Indflydelse i hint Tidsrum, navnlig efter at Romer¬ 
riget i det andet Aarhundrede, paa Antoninernes Tid, havde 
sat sig fast ved Rhinen og Donau og derfra uimodstaaelig 
paavirkede Barbarerne hinsides Grændsemurene. Samtidig 
hermed vise imidlertid ogsaa de barbarisk-nationale Old¬ 
sager, i hvis Følge den provinsiel-romerske Smag kommer 
til Norden, sig i nye og paafaldende forandrede Former. 
Taleren gjennemgik nærmere de arkæologiske Kilder 
til Kundskab om den ældre Jernalder: Mønter, Grave og 
Mosefund. Romerske Gravskikke vare bievne iagttagne 
baade ved Jordfæstelse og ved Ligbrænding; den førstnævnte 
Begravelsesmaade fortrænger i Tidernes Løb efterhaanden 
aldeles Ligbrand, i Lighed med hvad der, tildels som Følge 
af Kristendommens Fremtrængen, tildels fordi ældre Skikke 
bleve gjenoptagne og maaske aldrig havde været helt for¬ 
trængte, alt forlængst var sket i sydligere Lande. Flere 
af Gravskikkene havde hersket samtidig i for¬ 
skjellige Dele af Landet og tyde, i Forbindelse 
med Oldsagfundene, paa vigtige Forskjelle mel¬ 
lem de østlige og v estlige D ele afDanmark i den 
ældre Jernalder. Den Samtidighed, som Taleren paa¬ 
viste mellem navnlig de sjællandske Skeletgrave og de 
store Fund i sønderjydske og fynske Moser, ledede endvidere 
til at forklare den pludselige Optræden af en for Norden 
ny Kultur saaledes, at en Ny bygd, som i sydligere 
Egne ikke er bleven uden Paavirkning af Ro¬ 
merne og deres Smag og Færdigheder, har i 
tredie Aarhundrede efter Kristi Fødsel fæstet 
Bo i den sydøstlige Del af Riget, navnlig i Præstø 
Amt, hvor de fleste af de betegnende, vaabenløse Grav- 
