627 
steder med halvromerske Oldsager hidtil kjendes, og derfra 
har bredet sin Indflydelse over det øvrige Land. Foran¬ 
dringen synes derimod, for denne Del af Danmark, ikke til¬ 
strækkelig at finde sin Forklaring alene som Virkning af den 
romerske Kulturs gradvise og fredelige Fremtrængen.j 
Den saaledes ad flere Veie i Norden indtrængte Kultur, 
hvis ene fælles Hovedtræk har et provinsiel-romersk Præg, 
er bleven nationaliseret hos os og udvikler sig organisk, 
ved Sammensmeltning med ældre Kulturelementer og en 
fortsat sydeuropæisk (byzantinsk) Smag, gjennem den næst¬ 
følgende Periode, Tiden mellem 500 og 800, den saakaldte 
Mellemjernalder. 
Endnu kjende vi kun lidt til Aarhundrederne ved Mel¬ 
lemjernalderens Slutning og Vikingetidens Begyndelse; dog 
synes enkelte Kjendsgjerninger at tale for en jævn og uaf¬ 
brudt Udvikling i barbarisk, hvad Skjønhed og Smag an- 
gaar altsaa tilbagegaaende Retning. 
Vi c e o r d fø r e r e n (Etatsraad Worsaae) bemærkede, at 
der vel ingen Tvivl kunde være om, at der henimod Slutningen 
af den ældre Jernalder i Danmark maa være kommet en 
Nybygd, eller under alle Omstændigheder en ny Strømning 
til Landet og navnlig til den østlige Del, særlig Sjælland. 
Dette bekræftes saa meget mere, som man i de senere 
Aar har opdaget noget tilsvarende i Meklenborg, hvilket 
synes at antyde den naturlige Vei for Bevægelsen op til 
den danske Kyst. Fra Rygen kan man jo skimte de danske 
Kyster, navnlig Møens Klint. Men da det netop var For¬ 
delene ved vore Sammenkomster her, at der kunde ske en 
Drøftelse af de iagttagne Kjendsgjerninger ikke alene 
Danmark men ogsaa i de tilgrænsende Lande, og da vi 
havde den Glæde her at se Dr. Montelius, som var 
saa nøie kjendt med alt, hvad der angaar Sveriges Old¬ 
tidsminder, vilde Taleren opfordre ham til at meddele 
Sektionen sine Resultater med Hensyn til den ældre Jern¬ 
alder i den sydlige og østlige Del af Sverige. Taleren 
40 * 
