635 
Vi se altsaa, at det Sprog, hvorfra finsk har laant 
disse Ord, er ældre end gotisk fra det 4de Aarhundrede 
og ogsaa ældre end vore Runeindskrifter fra den ældre 
Jernalder. Alle disse gotiske (germanske) Ord ere nu i de 
vestfinske Sprog udbredte saa ens overalt, at vi nødvendig 
maa forudsætte, at de ere optagne paa en Tid, da vedkom¬ 
mende finske Folk bode saa temmelig i én Masse. Hvis 
de vare optagne, efter at de nuværende Beboelsesforhold 
vare indtraadte, var det aldeles utænkeligt, at man overalt 
skulde have optaget akkurat de samme Ord i akkurat den 
samme Form. Endvidere ere disse Laaneord tilstede i en 
saadan Mængde og omfatte Benævnelser paa saa mang¬ 
foldige forskjellige Gjenstande, at de umulig kunne være 
optagne fra Folk, der ere komne til Finnerne i tilfældige 
Besøg; de maa være optagne fra Folk, der have boet ved 
Siden af Finnerne og i længere Tid levet i stadig Samkvem 
med dem, uden Tvivl som deres Herskere. Disse Sæt¬ 
ninger ere vistnok saa sikre, som noget vel kan være, og 
det er da ogsaa saaledes, at de have vundet ubetinget Til¬ 
slutning og Anerkjendelse hos alle Sprogforskere. 
Vi have altsaa et gotisk Folk boende i -Ostersø-Egnene 
inden det fjerde Aarhundrede, allersenest i det tredie, men 
maaske betydelig tidligere, hvor tidlig, kunne vi ikke sige. 
Dette Folk har kjendt Jernet og det har lært Finnerne 
Brugen deraf. Det finske Ord herfor, rauta, er det samme, 
som paa oldnordisk hedder rauÖi og betyder Myrejern; 
denne Art Jern er baade i Ostersø-Egnene meget alminde¬ 
lig og har just tidligst og meget stærkt været brugt der, 
som vi se saavel af de fundne Oldsager som af bestemte 
Efterretninger. 
(Skulde det i de gotiske Sprog ellers almindelige Navn 
paa Jern, got. eis arn, oldnord. jårn o. s. v. maaske 
egentlig betegne det Jern, der graves op af Bjerge, og da 
dette Ord synes at være laant fra Kelterne, skulde det da 
tyde paa, at denne Slags Jern først er indført fra et kel¬ 
tisk Folk? Hint Navn for Myrejern er derimod i ethvert 
