644 
emedan de båda sist-nämnda typerna — skaftcelter lika 
fig. 117 och hålcelter — uppträda här fullt utvecklade, 
den förra vid början af den äldre bronsåldern och den 
senare vid början af den yngre bronsåldern. Celter af 
samma former som fig. 138, 140 och 141 förekomma 
visserligen äfven i Sverige, men de tillhöra här en sen 
tid och utgöra ett bevis, bland de många, för den nyss 
påpekade lagens allmängiltighet. Skaftcelterna af typen 
fig. 117 utvecklade sig i Norden till den sköna form som 
fig. 116 visar. Hålcelter träffas sågodt som aldrig i sådana 
grafvar, som innehålla lemningar af obrända lik, i hvilka 
man deremot ofta finner skaftcelter lika fig. 116. Då en 
hålcelt någon enda gång hittas tillsammans med ett skelett, 
är det under Omständigheter som hänvisa fyndet till 
slutet af den äldre bronsåldern. 
2) Svärd och dolkar. Se „Antiqv. Tidskr. f. Sv.“ 1TI 
sid. 351 och 431. 
3) Knifvor. Se anf. arb. sid. 328. 
4) Sågar. De i Norden så vanliga ,,halfmånformiga“ 
Hintverktygen med sågtänder i eggen (fig. 73 och 74) synas 
hafva tjenat såsom modell för den äldre bronsålderns sågar 
(fig. 119); och från dessa senare kan man lätt följa öfver- 
gången till den yngre bronsålderns smala sågar med tappar 
för skaftet (fig. 182). 
5) Sköldplåtar och ,,tutuli“. Se anf. arb. sid. 224. 
6) Hängkärl af brons. Se anf. arb. sid. 275. 
7) Spännen af do. Se do. sid. 220. 
8) Pincetter af do. Se do. sid. 384. 
9) Halsringar af do. Den omständigheten att sådana 
halsringar nästan alldeles saknas i fynden från den äldre 
bronsåldern torde vara lika mycket anmärkningsvärd som 
det stora antal i hvilket de förekomma i fynden från 
periodens senare del. 
Rektor B r uzelius anmärkte att, för såvidt han rätt 
uppfattat föredraget, Dr. Montelius uppgifvit, att grafvar 
med obrända ben tillhörde den äldre bronsåldern samt knifvar 
