657 
Midler mod Kjedelsten maa der advares imod; 
man har havt Exempler paa, at Vandet ved Anvendelsen 
af saadanne er blevet tykt, og blæses der da ikke hyppig 
ud, vil der kunne opstaa en Overhedning af Pladerne. 
Kjedelsten er ikke saa slemt et Onde som 
Korrosion; thi fjernes den i Tide, tager Kjedlen ingen 
Skade. 
Jeg gaar nu over til den Explosionsaarsag, som man 
hyppigst finder anført, nemlig Vandmangel. Der er to 
Grunde til at anføre den som Aarsagen til de allerfleste 
Explosioner: den ene er den, at man ofte forveksler 
det Udseende, en korroderet Plade frembyder, 
med det, en glødende Plade vilde have faaet, og den 
anden er den, at det er saa nemt at antage, at Fyr¬ 
bøderen ikke har passet at holde Vandstanden 
ved lige, thi som oftest er han bleven dræbt ved Explo¬ 
sionen og kan ikke sige noget til sit Forsvar. 
Man har tidligere antaget, at Explosioner, der fulgte 
efter Vandmangel, havde deres Grund i, at Fyrbøderen, 
naar han opdagede Mangelen, skaffede Vand ind. Dette 
antoges da først at komme i Varmestadighedstilstand og 
derpaa pludselig at optage en stor Varmemængde fra Jernet, 
hvoraf der da skulde følge en pludselig Dampudvikling, 
som sprængte Kjedlen. Tager man imidlertid Hensyn til, 
først, at Jernets Varmefylde kun er V 9 af Vandets, og der¬ 
næst, at Vandet først efterhaanden stiger op ad de glø¬ 
dende Plader, er det utroligt, at der skulde kunne udvikles 
mere Damp, end en ordentlig konstrueret Sikkerhedsventil 
med Lethed kan lade slippe ud. Desuden har Fletcher 
gjort Kjedler glødende og paa én Gang pumpet Vand ind, 
uden at der paafulgte nogen Explosion, og endelig kan det 
anføres, at i en Kjedel i Stoke i England sank Vandet 
d. 9de Decbr. 1868 saa dybt, at Pladerne bleve glødende, 
ved at Forsyningsapparatet kom i Uorden; dette kom 
imidlertid atter i Orden af sig selv, og nu steg Vandet; 
42 
