689 
i en mindre Dybde end henved-140 Fod under daglig Vand¬ 
stand i Sundet. Sattes nu Terrainhoiden ved Mundingerne 
til 10 Fod over daglig Vandstand, saa blev den Dybde, 
hvortil et Jernveistog skulde sænkes, og hvorfra det atter 
maatte hæves, for at passere Tunnelen, omtrent 180 Fod. 
Nedgangen havde man tænkt sig som lodrette Brønde, 
gjennem hvilke Vognene sænkedes og hævedes ved hydrau¬ 
liske Apparater. Dette var gjårligt, men Befordringsmaaden 
var langsom og navnlig meget langsommere end Overførsel 
med Dampfærge. Passagererne vilde neppe skjøtte om at 
blive befordrede paa denne Maade, Skulde en Tunnel være 
til væsentlig Lettelse for Kommunikationen, saa maatte den 
efter Talerens Anskuelse indrettes saaledes, at, om end To¬ 
gene ikke kunde kjøre igjennem uden Standsning, saa maatte 
dog de Vogne, der skulde passere den, kunne føres samlede 
ned og op ad Skraaplaner. Men derved vilde de store Bekost¬ 
ninger ved Anlæget blive endnu større. Det havde været 
angivet, at Tunnelen kunde dannes af Jern cylindre, der sæn¬ 
kedes ned paa Havbunden. En saadan Tunnel vilde det 
imidlertid være let at ødelægge. I ethvert Fald vilde et 
Tunnelanlæg medføre Udgifter, der ikke syntes at staa i 
noget rimeligt Forhold til den Færdsel, der nu finder Sted 
mellem Sjælland og Skaane eller kan ventes i en over¬ 
skuelig Fremtid. 
Efter det Udviklede maatte altsaa almindelige, hurtig 
seilende og bekvemt indrettede Dampskibe — Paketskibe — 
blive det Middel, der bedst egnede sig for Post- og Passa¬ 
gerbefordring, og det var derfor saadanne Skibe, der for¬ 
trinsvis burde benyttes til Forbindelsen mellem Jernveienes 
Iltog. For Godstransporten derimod vilde det være ønske¬ 
ligt, at der indførtes Dampfærger. 
Paketskibene havde inden for visse Grændser frit Valg 
med Hensyn til Anlægssted, men, som anført, var dette ikke 
Tilfældet med Dampfærgerne. De kunde alene anvendes i 
de særlig for dem indrettede Linier. Af saadanne Linier 
i Sundet havde der været Spørgsmaal om tre, nemlig Hel- 
44 
