715 
Efter at følgende Sang af Overlærer H. Smith var afsungen 
Mel.: Der var engang en tapper Mand. 
Fra Nor og Sveas Klippehjem 
Velkommen nu herovre! 
Tillad, vi præsentere Dem: 
Her ser De Danmarks Dovre! 
Ja, tilstaa kun, at De det fandt 
Lidt mindre end det ægte! 
Men deiligt er det, ikke sandt? 
Det kan De ikke nægte. 
Saa ser I da „med Grunt paa Hvidt' 1 , 
At Danmark eier Bjerge, 
Lidt smaa, lad gaa! vi tilstaa frit: 
Mod Eders er de Dværge! 
Men hvad! I hygge paa Granit, 
Saa kan det sagtens bære! 
Vi Stakler leve maa „paa Kridt": 
Saa maa man nøisom være. 
Af Havet stiger „Møen" let, 
Saa skjøn som Elvens Huldre, 
Og Bøge-Lokker falde tæt 
Om hendes hvide Skuldre. 
Lidt gled vel hendes Dronningstol, 
Dog — end med Skjønhed siret, 
Høit op imod den lyse Sol 
Hun løfter Sommerspiret! 
I kalde Jer Naturens Mænd, 
Dens Flag og Skjold I bære: 
Nu vel, saa maa I elske den, 
Det kan ei andet være! 
Thi løft Jert Blik og se Jer om! 
Smukt er her, hvor det vendes: 
Ja, her er Danmarks Perle, som 
Fortjener vel at kjendes. 
I synes nok, vi broute lidt? 
Vor Svaghed vi bekjender! 
Men husk, at Munden taler frit 
Imellem gode Venner! 
Og husk saa paa, vi Værter er 
Og gjør som Værter pleie: 
Vi vilde gjerne vise Jer 
Det Smukkeste, vi eie! 
