720 
Hver Dag har jeg hørt og hver Dag har jeg set 
Fra Morgen til Aftenens Stund : 
Ugunstige Kaar for en stakkels Poet 
At synge med Maden i Mund! 
Og al denne Skjenhed og alle de Skjønne, 
Som gjorde hver Dag til en Fest. 
Saavel naar man leirede sig i det Grunne 
Som naar man var Lærdommens Gjæst! 
Ak kjæreste Venner, jeg nævner kun 
De to — Mariane — og Lise Lund! 
Hurra! 
Hurra! 
For Lise — ja deilig er hun! 
Naturforskermødet det ellevte gaar 
Til Hvile som ti førend det. 
Det Eftermæle, det senere faar, 
Det haaber jeg ikke bli’er slet. 
Men dersom nu Nogen den Paastand tør vove, 
At „Aanden“ er alt faret hen, 
Vi smilende svare: „e pur si muove!“ 
Og samles adaare igjen 
Nu synger vi først paa det sidste Vers — 
Hurra da for Mødet i Tre og Halvfjerds! 
Hurra! 
Hurra! 
Det leve — for nu skal det dø! 
Prof. Torell fra Stockholm udbragte derefter en Skaal 
for Etatsr., Prof. Jap. Steenstrup, og Prof. Santesson 
fra Stockholm en for den d a n s k e B e s t y r e 1 s e, særlig dens Gene¬ 
ralsekretær, Prof. Hornemann. Konf. O. B an g talte derpaa 
for Damerne, og Kand. M. G o ld schmidt særlig for den 
svenske Doktorinde, Frøken Yhlen. Man afsang derefter føl¬ 
gende Sang af Chr. R.: 
Mel.: Der var engang en tapper Mand. 
I Geologer, blandt hvis Fag 
Jo Kilderne sortere, 
Naar saa I noget Grønsandslag. 
Som kunde Punsch levere! 
Lad Kalk og Kridt kun drikke Vand, 
Det gjør dem blege bare — 
Ja, drik som de, men med Forstand 
En noget bedre Vare! 
Og Du, som med dit Mikroskop 
Hver Orentvist fixerer, 
Og saa taalmodig som en Hjob 
Hvert Cellevæv studerer: 
