724 
Naturvetenskaplig Framtidsbild. 
Mel, Jag vill ha. rus. 
Hur allt förändras under tidens lopp, 
Det kan man se, hvarthän man blicken vänder; 
Ock när utvecklingen gör stora hopp, 
Så allting nyt inunder solen händer! 
Dock borde vi väl kunna räkna ut, 
Hur verlden skall gestalta sig till slut, — 
Och om man ej om allt sig kan förvissa, 
Så kan man det, som fattas, likväl gissa! 
Vår jord nog söker sig en annan sol: 
Då skall i tiden evig vår ej slute. 
Då blir det isfritt kring vår norra pol, 
Då skall ej mer ekliptiken ses luta! 
Då skådar astronomen hvarje qväll, 
Hur mörka kroppar gå i karusell 
Liksom i „djupa, hemska vatten salen 
Sig rör „0 ve, 0 fasa“, — Malmska hvalen! 
Då vänder Geologen in och ut 
Uppå jordskorpens alla regioner 
Och finner uti höga skyn till slut 
Ett lager af quintära formationer! 
En gyllen tid nog hela verlden får, 
Såvida han engång också förmår 
Att visa på och bringa uti dager 
Gediget guld — i stockar och på lager! 
För Botanisten blir det andra dar: 
En trädgård skön blir då naturens rike, 
Hvars maka någon ann’ planet ej har, 
På Hoftmans Gave blott fins nu dess like! 
Der får hvar växt en annan högre form; 
Der blifver hvarje liten quist abnorm; 
Blott stora exemplar man der kan spana, 
Hvars storlek Zetterstedt ej ens kan ana! 
För Zoologen visas andra djur, 
— Ty ny blir både fauna jemte flora — 
Hvart individ blir art, — får sl äg t-natur 
Och karaktärer som atomer stora! 
Och något djur ej längre strida vill 
I den der kampen för at vara till; — 
Då råder frid och intet tvifvel lider, 
Att mellan katt och hund man har hybrider 
