— 7 — 
Willoughby. Vell seksti år senere ble det fra engelsk 
side påstått at Willoughby skulde ha opdaget Spitsbergen på 
denne ferd. Dette er utelukket. Ferden gik nordenom Norge 
østover, og ved en kritisk sammenstilling av de i Willoughby’s 
journal opgivne kurser og lodskud, mener jeg det med stor sik¬ 
kerhet kan påvises at det lann han fant, var øen Kolgujev 
ved Ruslåns nordkyst. Willoughby måtte venne om med sit 
lekke skib, og nådde Kola hvor alle mann omkom følgende 
vinter. 
Flere engelske ekspeditioner fulgte dels til Hvite-havet for 
handelen på Ruslann, dels lengere øst for å finne Nordøst- 
passagen. Så kom også Nederlenderne, først til Hvite-havet 
hvor livlig handelsforbindelse kom istann, og så sente de ut 
ekspeditioner i 1594 på fire skibe og 1595 på 7 skibe for å 
finne Nordøst-passagen til Kina og Ostindien. W i 11 e m 
Barentszoon (d. e. søn av Barent, norsk Bernt, almin- 
delig forkortet til Barents), hadde det første år to av skibene 
unner sin kommando, og nådde nordspissen av Novaja Sømlja, 
mens de andre skibe gikk gjennem Jugor-stredet og nådde 
over Kara-havet til Jaxnal hvor de fant isfritt vann. 
Neste år var Barentsz overlos for ekspeditionen. Men 
det år ble de stanset av is i Kara-havet et kort stykke forbi 
Jugor-stredet, og måtte venne tilbake derfra. 
Da en almindelig opfatning var at hav-isen alene ble dan¬ 
net langs kystene, og derfor også mest holdt sig der, mente man 
i Nederlannene, med støtte av Barentsz, at nordøst-passagen 
måtte søkes lengere ute til havs og nordenom Novaja Semlja. 
En ny ekspedition på to skibe ble derfor sennt ut i 1596. 
Det ene skib stod unner kommando av Jan Corneliszoon 
R i j p, og det annet unner Jacob van Heemskerck 
med W i 11 e m Barentsz formelt som overlos eller første 
styrmann, men i virkeligheten som skibets fører. 
4. juni var de nord for Norge på 71° n. br. Det ble da 
uenighet mellem Barentsz og Cornelisz Rijp om den rette 
kurs. Den siste synes, endog mer enn Barentsz selv, fylt av 
troen på at gjennomfarten var å søke ute i det åpne hav på 
høie nordlige bredder, og langt nord fra lannet på østsiden, 
for å ungå isen langs kystene. 
