— 62 - 
kvartsen blit til en skifrig kvartsit, — alunskifer til en bulet 
kloritglimrnei skifer. »Mylonitskollan« findes ikke igjen her. 
Næste zone er amfiboliter med indleiringer av seve- 
skifre, — krystalline skifre. Seveskifrene er høimetamorfe: 
granatglimmerskifre etc. Man har villet henføre dem til pre- 
kambriske sedimenter, sparagmit, silur. I amfibolitenes 
store komplekser er seveskifrene bedst utviklet og mest krystal¬ 
linske. Straks syd for amfibolitmassiverne optrær seveskif¬ 
rene som fjeld, mens amfibolitene optrær som indleiringer 
i disse. 
Inden seveskifrene optrær finkomede facies, som er 
mindre metamorfe. De tyder paa at oprindelsen til seveskifre 
er lerskifre. Senere er fundet seveskifre som er en kontakt- 
metamorf sort skifer. Det er mulig at disse seveskifre og 
den almindelige type av den har samme oprindelse, — altsaa 
kan seveskifre indeholde silur. 
Hvad er amfibolitene? De er ikke intrusive basalter. 
Er de dypbergarter saa maa de være av en egen type. 
De er presset frem langs de linjer som tektoniken har angit. 
De har mistet en del av sin magmatiske karakter f. eks. evnen 
til at kontaktmetamorfoseres. 
Man kan anta at amfiboliten har opdelt siluren i flak, som 
er spredt utover i komplekset. Længer vest er der et over- 
skyvningsplan; over dette den vestlige silur, som har en 
ganske stor mægtighet, og bestaar av fylliter, kvartsfyllit med 
kalk. Vestenfor dette har vi gabbrointrusiver, som har kontakt- 
omvandlet siluren. Seveskifrene synes at være skifre som 
er underkastet en primær begyndende kontaktmetamorfose, 
med en derpaa følgende normal regionalmetamorfose. Disse 
skifres sterkt omvandlede karakter maa antages at skyldes 
dette, da regionalmetamorfosen ikke synes at ha været inten- 
sere her end i den vestlige silur. 
Det er et spørsmaal om denne anskuelse kan generali¬ 
seres, eller om den er av lokal natur. Undersøkelser 
er utført av foredragsholderen samt av Gavelin i Kvikk- 
jokdistriktet og 2 andre steder. De to herrer tror at 
kunne paa vise overgangen mellem siluren og de krystal¬ 
linske skifre paa mange steder, — men slet ikke overalt. Der 
er altfor mange sekundære forskyvningsplaner. Foredragshol¬ 
deren vil endnu ikke generalisere dette og si at seveskifrene 
er silur; men paa sine steder kan man paa svensk side paa- 
vise, at silur indgaar i dette kompleks. 
Forholdene sydligere. Fra grundfjeldet i øst 
træffer man omtrent samme profil som før. »Mylonitskollan« er 
omtrent forsvundet, man finder overganger mellem siluren og 
seve, — skifre med granat og staurolit. I seveskifrene finder vi 
